text: Франсис Бейкън (17 век) пръв[15] използва и думата „евтаназия“, която дефинира като „лека и спокойна смърт“.
  Друг известен философ – Томас Мор пише в своята „Утопия“, че самоубийството (и евтаназията) на неизлечимо болен би било благоразумна постъпка. Според него безнадеждно болният ще намери утеха в страданията си чрез една щастлива и спокойна смърт:
  “Ако пък болестта е не само неизлечима, но и непрекъснато мъчи и терзае човека, тогава свещениците и управниците го подканят да се позамисли, щом вече не е в състояние да се справи със своите житейски задължения, станал е тежест за другите и досаден за самия себе си и вече преживява своята смърт, затова да се реши повече да не подхранва своята мъка и неволя и да не се колебае вече да умре. Обхванат от добра надежда, нека той сам да се лиши от този тежък живот като карцер и мъчилище или да се съгласи доброволно други да го изтръгнат от живота. Постъпката му ще бъде благоразумна, защото ще тури край чрез смъртта си не на радости, а на мъки.”[16]
  Болният преживява един мизерен живот. Безболезнената смърт при неизлечима болест е препоръчителна, когато пациентът изпитва нечовешка болка. Смъртта е предпочетена пред живота, но само в някои случаи. От фрагментите на Платон, Мор и Бейкън имаме ясно оправдание на смъртта посредством евтаназия. Моралното оправдаване на евтаназията е освобождаване от мизерен живот и болка (увредените бебета, умиращият болен). Тази постъпка се счита за правилна и разумна. Човекът се намира пред тежък избор. Според Мор болният е обвързан в здрава мрежа от взаимоотношения. Така той не взема решението напълно сам. Индивидът е в тясна връзка с общността, във и пред която прави доброволен избор. Другите – „свещениците и управниците“, са тези, които подтикват болния да се размисли за тежкото си състояние на живот и за възможна смърт. Необходимо е да се разгледа дали лекарите, сродниците, приятелите и управляващите имат право да подтикват болния към самоубийство или евтаназия (да го тласкат към преждевременна смърт). Да го подпомагат в (само)убийство. Законът и моралът на обществото трябва да кажат своята последна дума по тези въпроси.