text: Лопово – Уикипедия
  Лопово е име на местност и в Беласица, над село Самуилово.
  Координати: 41°36′00″ с. ш. 23°28′58.8″ и. д. / 41.6° с. ш. 23.483° и. д.
  41.6, 23.483
  Дейци на ВМОРО. Отзад: Петко Пенчев, Яне Сандански, Георги Моаджирчето. Отпред: Михаил Даев, Лопово, януари 1905 г.
  Лопово е местност в Пирин, бивше село в Югозападна България, разположена на територията на община Сандански, област Благоевград.
  Лопово се намира в горното поречие на Лоповската река, на 1400 m надморска височина, на запад от рида Демир хан (Железни станец). През нея минава горският път от Мелник за хижа "Пирин". Местността е обрасла с бук и иглолистни растения, почвите са кафяви планинско-горски, а геоложката основа е от гнайс.[1]
  В 1894 година Густав Вайганд в "Аромъне" пише: "На сѣверъ отъ Мелникъ, въ планината Алабурунъ, аромѫнскитѣ села Буждова и Лупова иматъ 300 колиби."[2]
  Към 1900 година според статистиката на Васил Кънчов ("Македония. Етнография и статистика") Лопово е влашко (арумънско) село, в което живеят 200 души, всички власи.[3]
  Според спомените на Яне Сандански през 1902 година в селото функционира комитет на ВМОРО с ръководител Васил Инджето, влах по произход.[4]
  По данни на секретаря на Българската екзархия Димитър Мишев ("La Macédoine et sa Population Chrétienne") през 1905 година в Лопово (Lopovo) има 630 власи.[5]
  На 1 и 2 септември 1924 година в Лопово се провежда конгрес на Серския революционен окръг на Вътрешната македонска революционна организация.
  Починали в Лопово
  Георги Тимев (1887 – 1922), български революционер и политик
  Георги Якимов (1885 - 1922), деец на ВМОРО и БКП
  ↑ Енциклопедия "Пирински край", том I. Благоевград, Редакция "Енциклопедия", 1995. ISBN 954-90006-1-3. с. 518.
  ↑ Милетич, Любомир. Движението отсамъ Вардара и борбата съ върховиститѣ, Македонскиятъ Наученъ Институтъ, София, 1927, стр.30