text: -Да. Така значи Айзак и Дейриън се срещат на едно кръстовище, но срещата им нагледно не изглежда нещо много интересно, та слушай. Блъскат се едни в друг като се има предварително факта, че Дейриън е бил облечен наполовина като Дядо Коледа, а Айзак тъкмо е напазарувал храна за самотното си изживяване на празниците. Първоначално и двамата се развикали с нецензурни изрази един на друг.
  -Да, да, бабо, малък съм, слушай историята сега, не се карай. Та, така де, след сблъсъка им, телефоните им падат на земята, ама те са били еднакви и са ги разменили, та, след това, нали,не знаели, че се е случило. Прибират се и накрая знаеш ли какво става?
  -Телефонът, който е в Айзак звъни и познай. Звъни жена. Естествено той също се учудил, защото на дисплея било изписано името Ирин, а той не познавал жена, чието име да е такова. Вдигнал и тогава разбира, че телефоните са объркани и успява да разбере адреса на Дейриън, като се има на представа, че Ирин първоначално си е помислила, че телефонът е откраднат. Така, Айзак отишъл на адреса, почукал на вратата и видял своя прескъп приятел, с който са си разменили красивите приказки.
  -Като по филмите! Та да превъртя лентата- говореха за най-различни неща и накрая се оказа, че тя ще се връща за празниците, а тъй като той нали бил я обичал, искал да я види и накрая се срещат. В него пламва онзи огън, който е усещал в момента на първата им среща и знаеш ли накрая тя просто го напуска. Заминава отново. Няма приятел, сама е. Накрая предпочита себе си, а дори казва на баща си, че Айзак я кара да се чувства различна. А знаеш ли защо, тя не иска да е с него?
  -Ами, не знам, бабе. Да преследваш това, което те влече? Да не губиш дните си, стоейки на едно място? Да не оставяш нещото, за което мислиш всеки ден и час?
  -Не, просто не си изпускай телефона, за да не трябва да гониш Дядо Коледа до у тях. Как не се сети? А сега познай какво искам!
  -Хайде, напиши си на едно листче какво си пожелаваш, довечера ще изгорим пожеланията в камината, за да има по-голяма възможност да се сбъднат.
  „Пожелавам си здраве за семейството. Пожелавам също и дядо да спре да ми взема количките да си играе с тях като малко дете. Пожелавам си също и мама да се научи да готви като майката на тате. Пожелавам си също и световен мир- не знам защо го пожелавам, нека да има и нещо смислено. Пожелавам си и баба да не крие повече за болестта си и да живее, колкото се може по-дълго. Пожелавам си да не си губя телефона като Айзак, пожелавам си мама да не плаче всяка вечер за баба. Пожелавам си децата, които нямат подаръци да бъдат изпълнени само с доброта в сърцата.