text: В блога си имате рубрика „приказки на глас”, в която четете откъси от произведения. Какво е бъдещето на аудиокнигата според Вас?
  Много обичам да чета на глас, да рецитирам стихотворения пред публика. Харесва ми. Имам смешен глас и го ползвам при всяка възможност. Записвах приказките, за да зарадвам един любим приятел, който загуби зрението си, но така и не измислих как да качвам записите за постоянно в блога. Слагах линкове, от които файловете могат да се изтеглят в срок от две седмици, но тези линкове отдавна вече не са валидни. Тогава се впечатлих колко много пъти ги изтегляха. Значи хората обичат да слушат как някой им чете. Може би това ги връща в детството. Затова мисля, че аудиокнигите си имат публика. Докато някой ги иска – ще живеят.
  Не съм преминавала. То не е избор – или това, или другото. Аз си пиша, а започнах да шия кукли преди няколко години и все още не ми е омръзнало. Напротив, става ми все по-интересно. В момента съм започнала да шия един зелен заек на бели точки. Приятно ми е да правя нещо с ръцете си, а умът ми да се носи свободно.