text: Название Въз основа на доказателствата по делото и закона
  ПРИЗНАВА подсъдимия Й. И. К., роден на .....г. в с. Д., общ. Б., с постоянен адрес в същия град, българин, български гражданин, с основно образование, женен, осъждан, таксиметров шофьор, ЕГН* за виновен в това, че на 22.08.2009г. около 09.30часа в гр.Б., в съучастие, като съизвършител с неустановено лице, което е възбудило заблуждение у Е. Х. Т. от гр.Б., изразяващо се в това, че синът й е блъснал с автомобил дете и то е починало, за което е задържан и за да го освободят е необходимо да предаде определена сума пари, е поддържал заблуждението у Т., с цел да набави за себе си и за неустановеното по делото лице имотна облага, и с това е причинил на Е. Т. имотна вреда в размер на 10 500.00 лв., заради което и на основание чл. 54 вр. с чл.209, ал.1, пр.2 /ред. ДВ бр. 10, 1993г./ вр. чл.20 ал.2 от НК му налага наказание "Лишаване от свобода" за срок от 1 година, чието изтърпяване отлага за изпитателен срок от 3 години, считано от влизане на присъдата в законна сила и на основание чл. 67, ал.3 от НК по време на изпитателния срок налага на подсъдимия Й. К. пробационна мярка "Задължителни периодични срещи с пробационен служител" за срок от 2 години, по график, определен от служителя.
  ОСЪЖДА Й. И. К. да заплати на Е. Х. Т. от гр. Б. сумата от 10 200 лв., представляващи обезщетение за причинените от деянието имуществени щети, заедно със законната лихва от датата на причиняването им, до окончателното изплащане на сумата и отхвърля гражданския иск над този размер като неоснователен.
  ОСЪЖДА подсъдимия Й. И. К. да заплати по сметка на БлРС сумата от 408.00 лв., представляващи държавна такса върху уважения граждански иск.
  Присъдата подлежи на обжалване и протестиране в 15 дневен срок от днес пред Благоевградски окръжен съд.
  СЪДЕБНИ ЗАСЕДАТЕЛИ:.............................
  Делото е образувано с внесен от Р. П. Б. обвинителен акт, с който на подсъдимия Й. И. К. от гр. Б. е повдигнато обвинение за това, че на 22.08.2009г. около 09.30часа в гр.Б., в съучастие, като съизвършител с неустановено лице, което е възбудило заблуждение у Е. Х. Т. от гр.Б., изразяващо се в това, че синът й е блъснал с автомобил дете и то е починало, за което е задържан и за да го освободят е необходимо тя да предаде определена сума пари, е поддържал заблуждението у Т., с цел да набави за себе си имотна облага в размер на 300.00/триста/ лева и за неустановеното лице и с това е причинил на Т. имотна вреда в размер на 10 500.00 /десет хиляди и петстотин/ лева – престъпление по чл.209 ал.1 пр.2 вр. чл.20 ал.2 от НК. Приет е за съвместно разглеждане в наказателното производство граждански иск от пострадалата срещу подсъдимия за сумата по обвинението – 10 500лв., представляващи обезщетение за причинени от деянието имуществени щети, заедно със законната лихва от датата на причиняването и Т. е конституирана като граждански ищец. Подсъдимият се явява лично и със защитник, дава обяснения по обвинението, не се признава за виновен. Прокурорът плеадира за виновност на лицето по повдигнатото му обвинение и за налагане на наказание лишаване от свобода, чието изтърпяване да бъде отложено за изпитателен срок. Подсъдимият се явява лично и със защитник, дава обяснения по случая. Защитата плеадира за невиновност.
  По делото са събрани множество писмени и гласни доказателства, които водят съда до извода за следната фактическа обстановка:
  Подсъдимият Й. К. е таксиметров шофьор в Б.. Управлява лек таксиметров автомобил марка "Сузуки суифт" , негова собственост с рег. № Е 0231 ВН, към превозвач от Б. с фирма "Мега шанс". През август 2009г. с него са свързали неизвестни на съда и разследващите органи лица, занимаващи се т.нар "телефонни измами" – това са случаи, при които пострадалите в телефонен разговор са въвеждани въвеждани в заблуждение, като обикновено то касае техен близък човек, който уж бил предизвикал смъртта на дете при ПТП и е задържан, а обаждащият се представял като лице от полицията, което срещу определена сума пари ще съдейства за освобождаване на задържания. Лицето, което се обадило на подсъдимия и се представило с името П., поискало от него да съдейства за получаване на парите от измамените хора в Б. и околностите, и за пренасянето им до различни места в България, най-често до гр. Луковит. Подсъдимият се съгласил да участва в измамите, като за всеки случай той получавал част от взетите от пострадалите пари. Разговорите между него и П. са многобройни, водени са предишните дни и на самата дата 22.08.2009г., когато започват от 08.41ч. до 14.54ч. Така на 22.08.2009г. той се съгласил да участва в поредната телефонна измама, като сутринта, преди 09.00ч. той се уговорил с П. да отиде пред черквата на кв. "Старо Струмско" в Б. и от възрастна жена, която ще го чака там, да вземе сумата пари, която тя му даде и да я закара с таксиметровия си автомобил до гр. Луковит, за да я предаде на П.. След като се уговорило с подсъдимия К., неизвестното лице се обадило на тел. пост 073/84 09 49 и отговорила пострадалата Е. Т.. Тя е на 77 години, живее на ул. ""Гемеджиите" №. заедно със съпруга си, а в съседство на къщата е гаража, в който синът й Н. Т. има автосервиз, но денят бил почивен и той не бил дошъл още на работа. Когато Е. Т. отговорила на обаждането, непознат мъжки глас казал, че се обажда от полицията, където синът й е задържан, защото при пътнотранспортно произшествие той е блъснал 9-годишно дете и то е починало на път за болницата. Лицето обяснило, че ако Т. събере и му предаде сумата от 20 000 лв. бързо, докато случаят не се е разчул, синът й ще бъде освободен. По време на разговора Е. Т. чувала друг мъжки глас, който сякаш плачел. Силно уплашена, Т. решила, че е чула гласа на сина си. Тогава "полицаят" й казал да не затваря слушалката на телефона, докато не събере парите и не ги предаде. Т. казала, че няма 20 000лв., но може да събере 10 000лева. Разбрали се тя да завие парите във вестник, да ги занеса пред църквата в кв. "Старо Струмско" и да ги предаде на сина на прокурора, което ще дойде там. На част от разговора станал свидетел и съпругът й Г. Т., който бил на двора и влязъл в стаята, когато тя вече разговаряла по телефона. "Полицаят" разбрал, че в стаята има и друг човек и предупредил, че не трябва да уведомяват никого, защото щели да го уволнят. Е. и Г. Т. били много уплашени, взели бързо решение да съберат исканите пари и да ги предадат, за да спасят сина си. Затова Е. Т. взела събраните от тях пари за ремонт на покрива на къщата им и за дърва за огрев, общо сумата от 10 500 лв., увила ги във вестник и отишла на уговореното място пред черквата на старо Струмско в Б.. Тя видяла, че подсъдимият К. се приближава към нея, говорейки по телефона, като казвал "Тук е". Като стигнал до нея, й казал "Изпраща ме Н." и Т. му предала пакета с парите и го попитала защо не води със себе си сина й, а той и казал, че не знае. В телефонната слушалка казал "Готово" и се отдалечил в посока към площада в квартала. Е. Т. се прибрала у дома си, телефонът бил още отворен и тя казала на "полицая", че е дала парите, а той затворил. Малко по-късно Т. се обадила на сина си и разбрала, че е измамена. Доказателства за тези факти са освен показанията на Е., Г. и Н. Т., също и представените по делото на хартиен носител данни за получените обаждания на телефонен пост 073/840949, които установяват, че действително на 22.08.2009г. в 09.00ч. от телефонен номер * към домашния телефон на Т. е проведен дълъг телефонен разговор - общо 34 минути. Пострадалата е разпознала К. и в досъдебното производство – протокол за разпознаване на лица на л. 52-53 от ДП № 131/2009г. на 02 РУП Б.. Показанията на св. Н. Т. потвърждават установените от съда факти – той е видял майка си Е. Т. кратко време след случая – тя го е уведомила по телефона какво е станало и той е отишъл при родителите си. При разговора им, майка му му е предала съдържанието на телефонния разговор, обстоятелството, че е била заблудена, че е повярвала на казаното и е решила да даде поисканите пари, за да бъде освободен от полицията. Той свидетелства, че няколко дни по-късно към обяд на домашния телефон на родителите си е получил обаждане, в което непознат за него човек, подигравайки се, е попитал как е майка му и дали плаче за парите. Съдът действително установява, че след извършване на деянието – на 24.08.2009г. в 12.43ч. на домашния телефон на Т. се е получило обаждане от тел. № * и проведен разговор с продължителност от 7 секунди. От същият този телефон обаждане е получил и подсъдимия К. в 12.32ч. на същия ден. Това прави вероятни твърденията на свидетеля Т., че извършителите на деянието, които са във връзка с К., са му са се обаждали отново кратко време след деянието.
  Подсъдимият Й. К. е дал обяснения по случая, като е обяснил, че на 21.08.2009г. във връзка с него е влязъл човек с име П., който му е обяснил, че е от кантора за недвижими имоти и го е наел да вземе от Б. и да му докара документи, свързани със сделка, като му обещал възнаграждение. Отново се обадил сутринта на следващия ден - 22.08.2009г. преди 09.00ч. и му казал да отиде пред черквата на кв. "Старо Струмско" в Б., където ще го чака възрастна жена, да вземе от нея пакет и да го закара на П. до гр. София. К. взел автомобила на сина си – таксиметров автомобил марка "Киа Пиканто" с рег. № Е 1007 ВТ и отишъл на посоченото му място пред черквата на Старо Струмско, видял пострадалата и се доближил към нея, казал й, че го изпраща Н., защото така му казал П., взел пакета, който тя му подала и се отдалечил. По нареждане на П. оставил пакета в автомобила, без да отваря и потеглил за София. През цялото време П. поддържал връзка с него по телефона и когато К. стигнал до гр. София, П. му казал да продължи за гр. Луковит. Подсъдимият се подчинил и когато стигнал до гр. Луковит, се разбрали да подмине града и да остави пакета под рекламен билборд на "ДЗИ", като преди това го отвори и си вземе от него сумата от 300 лв. Тогава подсъдимият разбрал, че превозва пари. Той изпълнил нарежданията на П., отворил пакета, взел от него сумата от 300 лв., останалите увил отново и ги оставил под рекламния табела. Тръгнал си и повече не е разговарял с П.. Нито тогава, нито преди или след това подсъдимият се е срещнал с П. - контактували са само по телефона, но подсъдимият разбрал, че П. разполага с много информация за него и това го уплашило толкова, че връщайки се към Б., той очаквал нападение. След дни това се повторило отново, като П. отново се обадил и поискал съдействие от К., но той му отказал. Тогава П. го заплашил, като казал, че следващия път може да изпратят сина му – С. К. и не се знае какво може да се случи по пътя. Това силно уплашило подсъдимия и той се подчинил и така още два пъти ходил до гр. Луковит, като по идентичен начин пренасял пари за П. и си вземал по 300 лв. за курса. Правел го, защото се страхувал да не се случи нещо лошо на сина му, който в миналото вече бил отвличан и бит. Все пак, когато случаите зачестили, той решил, че трябва да съобщи в полицията и го направил, като потърсил съдействие на свой познат. На 03.09.2009г. е дал обяснения в 02 РУП МВР Б. и е върнал сумата от 300 лв., които бил взел от пакета, предаден му от Е. Т.. Тази сума пари е върната на пострадалата.
  Като свидетели са разпитани синът и съпругата на подсъдимия – С. и Р. К.. С. К. не дава подробни показания, като твърди, че е разбрал за случая в полицията. Р. К. дава показания, които противоречат на обясненията на подсъдимия, както и на събраните по делото други доказателства – тя твърди, че съпругът й е направил само един курс до Луковит и го е направил, защото е заплашван. След този курс той е отказвал да прави нови пътувания за същите хора, които са го заплашвали. Бил е уплашен и в кайна сметка се е предал в полицията. Курсът до Луковит е бил през август 2009г. и подсъдимият е закъснял вечерта, затова К. му се е обадила към 22.30ч. и е разбрала, че той се прибира от Луковит, но е разтревожен. Твърди, че той винаги пътува със своя автомобил, не взима автомобила на сина си С. К..
  По делото са събрани данни, че това, че преди и след процесния случай Й. К. е участвал в подобни деяния – ДП 1585/2009г. по описа на 01 РУП Б. – за извършено на 26.08.2009г. престъпление по чл. 209, ал.1 от НК в извършването на което К. е заподозрян. ДП № 1560/2009г. по описа на 01 РУП МВР Б. – за извършено на 21.08.2009г. деяние и ДП № 1587/2009г. на 01 РУП МВР Б., завършило със споразумение за прекратяване на наказателното производство за извършено на 25.08.2009г. престъпление по чл. 215, ал.1 от НК от подсъдимия К.. От приложената по делото разпечатка на проведените от неговия телефон разговори, че установява, че от 13.08.2009г. до 27.08.2009г. той е получавал и отговарял на обажданията към телефонен номер *- телефонът, за който е твърдял по ДП № 1560/2009г., че е на П.. К. е получил и множество обаждания от друг телефонен номер – *, а това е телефонния номер, от който е проведен разговор с пострадалата Т. на 24.08.2009г.
  Като е анализирал доказателствата по случая, съдът е стигнал до извод, че обясненията на подсъдимия и показанията на неговите роднини не са достоверни и са израз на защитната му позиция. На първо място К. твърди, че процесния случай е първият, в който по настояване на клиента си П. той е взел пари от човек от Б. и ги е занесъл до гр. Луковит за да ги предаде на П.. Това твърдение е опровергано от доказателствата, събрани по ДП № 1560/2009г. на 01 РУП Б., в което К. е бил заподозрян за участие в подобно деяние, извършено преди настоящия случай – на 21.08.2009г. Именно затова е напълно неправдоподобно обяснението, че при процесния случай той е смятал, че пренася документи за човек от къща за недвижими имоти и не е разбрал, че Т. е измамена, че той всъщност взема и пренася парите, предмет на престъплението. Неправдоподобно е обяснението, че е участвал в измамите, защото е бил принуждаван от П., който е заплашвал сигурността на сина му, като е факт, че неговия син не е пострадал във връзка със случая. Обективните действия на подсъдимия, който не само при процесния случай, но преди и след него се съгласява да вземе от непознати хора в Б. и околността големи суми пари и да ги носи на непознато лице – на човек, когото не е виждал, при очевидно съмнителни обстоятелства, оставяйки ги на пътя, под рекламен билборд, след като е отварял пакетите и е виждал, че в тях се съдържат големи суми пари, водят съда до извода, че обясненията не са правдоподобни. Те не са и логични, защото извършването на извънградски таксиметров превоз, особено до отдалечена дестинация, е скъпа услуга и за да бъде извършена, плащането й трябва да бъде гарантирано от възложителя й. Не може да се приеме, че непознат човек се обажда на подсъдимия, в качеството му на таксиметров водач и му без да се познават и без да е платил предварително услугата, поръчва таксиметров превоз до София или до друг далечен град и таксиметровия водач се съгласява. Той се съгласява освен това да превозва пакет със неизвестно съдържание, а това също е твърде опасно действие, защото съдържанието на пакета може да бъде всякакво и той да съдържа забранени от закона или опасни за водача вещества и никой водач не би изложил на риск живота, здравето или свободата си, превозвайки неизвестни вещества за непознат човек. Обективните действия на подсъдимия установяват друго – той се е съгласил да приеме от измамените лица и конкретно от Е. Т. сума пари, предмет на престъплението и да ги достави на лицето, известно му с името Петров, като е бил напълно наясно, че тези лица и че Т. е жертва на измама, извършена от П., че тя предава на К. пари и тези пари той трябва да занесе на П.. Възможно е подсъдимият К. да не е бил осведомен за всички детайли на заблуждението, в което П. е въвеждал пострадалите и конкретно Е. Т., но той е знаел, че пострадалата Т. е въведена от съучастника му в заблуждение и именно заради това заблуждение тя му предава процесната сума пари. Той е бил сигурен също, че пренася в автомобила си пари, а не други – опасни или забранени от закона вещества. Дори първоначално в него е да е имало съмнение относно обстоятелствата на извършения за П. таксиметров превоз, той още на 21.08.2009г. е разбрал, че обстоятелствата около превоза и предаването на парите са неясни, защото тогава е разбрал, че в превозвания пакет има пари – той си е взел част от парите по нареждане на П., а остатъка е оставил под билборд в близост до гр. Луковит. Тези действия не могат да бъдат разбрани от К. по друг начин, освен като незаконосъобразни, но въпреки това той е участвал в тях отново и отново. Целта му е била да си набави имотна облага, като се разпореди с част от имуществото, отнето от пострадалите чрез извършеното престъпление. Показанията на неговата съпруга също не са достоверни – те се различават не само от установените от съда факти, но и от твърденията на самия подсъдим за фактите по случая – в пълно противоречие със събраните доказателства, Р. К. твърди, че процесния случай е единствен за съпруга й, който след него се е предал в полицията. Това не е така и съдът е установил, че подсъдимият е участвал в няколко подобни деяния, като разследването по едно от тях е приключило и подсъдимият е осъден. Тя твърди, че в процесния ден подсъдимият е пътувал със своя автомобил, но това също не е така, защото самият той твърди, че превозът е извършен с автомобила на синът му С. К.. Тя твърди също, че в процесния ден той не се е прибрал до късно вечерта и когато тя му се е обадила към 22.30ч. той се е връщал от Луковит. Това също не е така, защото по обясненията на пострадалата, подсъдимия и телефонните разпечатки на проведените от неговия телефон разговори, се установява, че подсъдимият се е върнал от Луковит следобеда на 22.08.2009г. Анализирайки показанията на този свидетел, съдът намира, че поради съпружеската връзка с подсъдимия, тя се опитва с показанията си да го защити и да омаловажи извършеното от него, а част от неточните факти, за които свидетелства тя, се дължат на обстоятелството, че самата К. не е точно информирана от съпруга или сина си за истината по случая.
  Въпреки проведените усилия за разкриване на лицето, представило се с името П., то не е установено и затова с постановление от 05.02.2010г. на Р. П. – Б., на основание чл.216 ал.1 от НПК - ДП № 131/2009г. по описа на 02 РУП – Б. е разделено, като са отделени копия от всички материали по същото в ново досъдебно производство, разследването по което да продължи срещу неизвестен извършител за престъпление по чл.209 ал.1 вр. чл.20 ал.2 от НК по отношение на съучастника или съучастниците на К. в извършеното престъпление.
  Предвид така установената фактическа обстановка, съдът намира за установено по несъмнен начин, че на 22.08.2009г. около 09.30ч. с действията си подсъдимият К. е осъществил от обективна и субективна страна състава на престъпление по чл. 209, ал.1 пр.2 вр. чл.20, ал.2 от НК, като в съучастие като съизвършител с неустановено лице, което е възбудило заблуждение у Е. Х. Т. от гр.Б., изразяващо се в това, че синът й е блъснал с автомобил дете и то е починало, за което е задържан и за да го освободят е необходимо да предаде определена сума пари, подсъдимият е поддържал заблуждението у Т., с цел да набави за себе си и за неустановеното по делото лице имотна облага, и с това е причинил на Е. Т. имотна вреда в размер на 10 500 лв. Деянието е насочено срещу обществените отношения, охраняващи чуждата собственост. Измамата е имуществено престъпление, засягащо правото на собственост, което е абсолютно право и означава, че собственикът на вещ, може да изисква от всички останали правни субекти да се въздържат от всяко действие, което би му попречило да упражнява всички свои права на владение, ползване и разпореждане със собствената му вещ. В настоящия случай, вместо дължимото бездействие, с користна цел – за да създаде за себе и неразкрития си съучастник, подсъдимият е поддържал създадената у пострадалата невярна представа– че тя трябва да направи имуществено разпореждане, за да бъде освободен нейния син, който е извършил престъпление и е задържан в полицията. Това заблуждение е създадено в пострадалата от неизвестния извършител, който в телефонен разговор е съобщил тези факти на Е. Т. и я е мотивирал да му предаде сумата от 10 500 лв. Действайки в заблуждение, че ако предаде поисканата сума пари, нейния син ще бъде освободен от полицията, Е. Т. отива на определеното й от съучастника на К. място и се среща с подсъдимия Й. К.. В този момент той й заявява, че е изпратен от Н. – нейния син и тя му предава поисканата й сума пари, а подсъдимият я взема. Действията му поддържат създаденото у Е. Т. заблуждение и това измамливо действие повлиява на нейната воля и затова тя прави имущественото разпореждане, като предава на подсъдимия сумата от 10 500 лв. Това разпореждане е увреждащо за пострадалата, защото тази сума пари напуска патримониума й и тя повече не може да се разпорежда с нея. То не можеше да бъде извършено без действията на подсъдимия К., защото именно той е лицето, което е потвърдило, че е изпратено от сина й и това действие предстъвлява поддържане на създаденото у пострадалата заблуждение - че тя трябва да плати поисканата й сума пари, за да бъде освобен сина й, а подсъдимият К. е човека, комуто тези пари трябва да бъдат предадени. Затова съдът намира, че личните действия на подсъдимия К. от обективна страна осъществяват състава на престъплението по чл. 209, ал.1 от НК в хипотезата на предложение второ, като той съзнателно е поддържал създадената у пострадалата невярна представа, че предавайки поисканата й сума пари на подсъдимия, тя плаща за да бъде освободен от полицията нейния син. Имотната облага, която е целял да си набави подсъдимия е получената от него сума пари и с предаването на парите е настъпила и общественоопасната последица от деянието му – засегнато е правото на собственост на пострадалата върху предадените на подсъдимия движими вещи и тя е била възпрепятствана да се разпореди с тях за свои нужди и по своя преценка. От обективна страна са установени по безспорен начин елементите на деянието и причинните връзки между тях – въвеждането на пострадалата в заблуждение, в следствие на което у нея е създадена, а в последствие и поддържана от подсъдимия погрешната представа, че предавайки процесната сума пари на подсъдимия, той ще ги предаде на "полицая" и синът й ще бъде освободен. В следствие на това заблуждаване, пострадалата се съглася и предава парите на К. и от това за нея настъпва установената имотна вреда в размер на 10 500 лв. Подсъдимият е действал умишлено, като е съзнавал, че Е. Т. е въведена в заблуждение от неговия съучастник – лицето, представило му се с името П. и че под въздействие на създадените в нея неверни представи, тя ще се разпореди със свое имущество. К. е знаел също, че по този начин ще бъде увредена пострадалата, но е искал настъпване на този противоправен резултат, като е целял да набави за себе си и за съучастника си имотна облага. Освен това той е действал и при задружност на умисъла, като е съзнавал, че както неговите, така и действията на съучастника му допринасят за настъпване на противоправния резултат и той се постига именно от съвместните им действия.
  При определяне размера на наказанието съдът е взел предвид като смекчаващи отговорността обстоятелства чистото съдебно минало на подсъдимия и обстоятелството, че след разкриването си, той доброволно е върнал на пострадалата сумата от 300 лв., като по този начин е възстановил макар и минимална част от вредите от престъплението. Отегчаващо обстоятелство е липсата на разкаяние за извършеното и опита да бъде заблуден съда и разследващите органи с даване на противоречиви обяснения по случая. Наказанието е определено по правилата на чл. 54 от НК - в рамките на определеното от закона, в редакцията на чл. 209, ал.1 от ДВ бр.10 от 1993г., действаща към датата на извършване на престъплението и по-благоприятна за подсъдимия от сега действаща разпоредба на чл. 209, ал.1 от НК, защото не съдържа минимум на наказанието лишаване от свобода. По тези правила съдът е наложил на подсъдимия наказание лишаване от свобода за срок от 1 година. Като е взел предвид личността на дееца, който е семеен и се грижи за семейството си, съдът е намерил, че с оглед действителното му поправяне и превъзпитаване не се налага ефективното изтърпяване на наказанието, затова е постановил изтърпяването на наказанието да бъде отложено за изпитателен срок от 3 години, считано от влизане на присъдата в законна сила. Съдът е преценил, че за по-оптималното поправяне на подсъдимия, през изпитателния срок той следва да изтърпи пробационна мярка "Задължителни периодични срещи с пробационен служител" за срок от 2 години, като съдът намира, че по този начин ще бъде постигнато обществено въздействие за по-ефективно поправяне и превъзпитаване на дееца.
  По отношение на граждански иск – съдът е уважил предявения от Е. Т. срещу подсъдимия граждански иск до сумата от 10 200 лв., като е преценил, че пряка и непосредствена последица от виновните действия на подсъдимия са настъпилите за пострадалата имуществени щети в този размер. Това е така, защото действията на подсъдимия, който е поддържал създадената у пострадалата заблуда, са я мотивирали да направи увреждащото я имуществено разпореждане. Подсъдимият е действал виновно и действията му са увредили Т., но по правилата на чл. 45 от ЗЗД той е бил длъжен да се въздържа от действия, увреждащи непозволено другиго и затова е длъжен да обезщети пострадалата, като възстанови причинените й имуществени вреди. Размерът на гражданския иск е доказан от показанията на пострадалата и нейните близки, на които е било известно каква сума пари тя предава на подсъдимия – 10 500 лв. Част от тези пари са върнати на пострадалата, която с приложена по делото разписка е получила от разследващите органи сумата от 300 лв., които подсъдимият е върнал. Затова в действителност пострадалата е увредена със сумата от 10 200 лв. И съдът е уважил в тази част гражданския иск, а в останала го е намерил неоснователен заради доказаното връщане на тази сума пари. Присъдената от съда сума се дължи от подсъдимия, въпреки неговите обяснения, че той самият се е облагодетелствал само с 300 лв от цялата сума и в последствие ги е върнал. На първо място съдът не е дал вяра на обясненията на подсъдимия, като е намерил неодостоверни обясненията, че той не е бил наясно с измамата, а е изпълнявал възложен му таксиметров превоз и че неговата облага от случая са само тези 300 лв. На следващо място дори по някаква причина подсъдимият действително да не се е облагодетелствал от престъплението, неговите неправомерни действия са довели до настъпване на имуществените вреди за пострадалата и затова именно той дължи връщане на цялата отнета с престъплението и невъзстановена до сега сума пари.
  Подсъдимият е длъжен по правилата на чл. 189, ал.3 от НПК да плати държавна такса върху уважения граждански иск, която е в размер на 408 лв., изчислена по правилата на чл. 2 тарифа за държавните такси, които се събират от съдилищата по Гражданския процесуален кодекс (ГПК).
  Това са мотивите на съда за постановяване на съдебния акт.
  С. М. е бил осъден с влязла в сила присъда за друго такова престъпление и случаят не е маловажен, заради което и на основание чл....
  По предявеното му обвинение по чл. 354а ал. 3 т. 1 от нк в тази му част. С присъдата съдът е признал П
  Нк в тази част. Със същата присъда съдът се е разпоредил с веществените доказателства по делото, както и е възложил направените по...
  ш- прибавляется к основе наст вр. (в́едший) Прош́едшее вр́емя
  Если в прош вр основа на гласный (привёл), а в наст вр основа на –д/-т (приведут), то причастие образуется от основы наст вр привед́ут...
  Чл. 114. Доказателствата се установяват чрез гласни, веществени, аудио-визуални и писмени доказателствени средства."
  До момента, в който привържениците на Гьобелс не включиха в състава си съветски членове, с доказателствата им, дори и с косвените, нещата не вървяха добре. В