text: Американският президент Доналд Тръмп загърбва традиционните си партньори и все повече ориентира външната си политика в "триъгълника" САЩ–Русия–Китай. Крайната десница има големи шансове за успех на предстоящите догодина избори за Европейски парламент, но също така ще го "парализира". На Балканите има мощен натиск по откъсване на региона от руската сфера на влияние, но и пренебрежение от американската. А България е в „постпредседателско безвремие“.
  Това са изводите от традиционния политически месечен анализ на институт "Иван Хаджийски". В изработването му са участвали Петър-Емил Митев, Андрей Райчев, Кънчо Стойчев, Борис Попиванов, Първан Симеонов, Пламен Владимиров и др. Ето и заключенията в подробности:
  Доналд Тръмп показва ясно, че не изпитва интерес към сътрудничеството във формата Г-7. Още в началото на мандата Тръмп се бе изказал пренебрежително и за НАТО, после разви тезата, че заради Черна гора не си струва да се влиза във война. Това е „ръкавица“, хвърлена пряко срещу ключовия чл. 5 от договора, който изразява неговия смисъл: солидарност, която задължава всички участници да помогнат на онзи, който бъде нападнат. САЩ, основен фактор в създаването и стабилизирането на Световната търговска организация, на практика игнорираха и нейните правила - с ескалацията на митническите конфликти, която ерозира либералните основи на световния ред.
  Актуалните тенденции в ЕС дават шанс за огромен изборен пробив на крайната десница в евроизборите догодина. Той дори може да парализира парламента. Но самият характер на тези партии, базиран на защита на теснонационални интереси, силно затруднява собственото им коалиране. Ето защо от различни места вече тръгват инициативи за тяхното сближаване.
  Задълбочаването на конфликта между либералната и консервативната тенденция в европейските общества и партийни системи допълнително усложнява възможността Европа да формира единна позиция като субект в глобалния свят поне до средата на предстоящата година.
  На Балканите, от една страна, наблюдаваме мощен натиск по откъсване на региона от руската сфера на влияние (критичността на Атина спрямо Москва е показателна, както и преминаването на Македония към Запада), а от друга – пренебрежителен подход на висшата американска администрация (изказването на Тръмп за Черна гора).
  Кризата в НАТО крие риск от „денатовизиране“ на трансатлантическите отношения. За сметка на това Балканите сякаш се „натовизират“. Но пак с уговорка: продължаващото отчуждаване между Турция и САЩ.
  В България протича своеобразно „постпредседателско безвремие“. Липсват голяма цел и кауза, а социалните проблеми рязко вземат реванш над външнополитическите. На този фон в открит политически залог се превръщат отношенията за/против Домусчиев, Минев, Василев, Бенчев.
  Рязко нарасналото обществено и политическо напрежение ще се нуждае от „отдушници“ съвсем скоро. Промени в Министерския съвет не са изключени. Доминацията на изборната проблематика ще расте. Едно изглежда много вероятно – темите за мигрантите и за еврозоната ще бъдат в центъра на политическите дебати.
  месечния анализ на института Иван Хаджийски. Внушения: Съединените щати са с Русия ( и Китай, но с ъс заплаха от търговска война): Европа е слаба, пасивна, цепеща се по оста изток-запад ( така май желае Макрон). Изводи: давайте към Русия.