text: Мъжкият отбор по фехтовка донесе на Русия пети златен медал от XXXI Олимпийски игри в Рио де Жанйеро, като победи Франция във финала с 45-41 туша. Това е третият медал във фехтовката за Русия, съобщи RT в петък (12 август).
  Руският отбор, включващ бронзовия медалист от Рио Тимур Сафин, Алексей Черимисинов и Артур Ахматхузин, спечели за Русия първия си отборен златен медал от Олимпийските игри в Атланта през 1996 насам.
  „Възможно е да спечелиш напълно загубена битка, ако не се предаваш“, каза Мамедов, като визираше състезанието срещу Франция на финала.
  „Три трудни състезания и трите бяха спечелени благодарение на характера, въпреки че допуснахме много технически и тактически грешки“, добави той.
  Досега Русия има 22 медала от Рио, включително 5 златни. С три златни медала фехтовката е най-успешната дисциплина за Русия засега.
  Приключението започва! Ако все още мислите, че Сибир е заграден от лоши пътища и кафяви мечки, скрити във всеки храст, погледнете този маршрут в Тюменска област, през която тече река Ишим.
  Дестинацията ни е район с шепа юрти, разпръснати в равнината между върховете на Кузнецкия Алтай или музейния комплекс "Хакаски Ал". През 19-ти век многобройни семейства южносибирски номадски пастири хакас живели в подобни юрти. Днес имате възможност дори да пренощувате в някоя от тях.
  Местните помолиха фотографа Максим Тарасов да открие техния загубен кон с помощта на своя дрон и ето какви кадри улови той:
  Момичета, облечени в традиционни хакаски костюми, поздравяват туристите. Хакасите се обличат така до 1950-те години, когато в крайна сметка започват да носят европейски облекла. Днес те носят традиционни костюми на семейни празненства и национални празници – като Тун Пайрам – фестивала на първия айран, и хакаската Нова година Чил Пази.
  Още от юни по алтайските земи вече се усещат летните горещини: изненадващо, планинската река, която изглежда ледена, се оказва много топла.
  Преди 400 години един от местните тюркски народи – номадските животновъди, живее по крайбрежието на езерото Телецкое в Алтай. Техните потомци – алтайците – живеят тук и до днес.
  Туристическите маршрути до Алтайските планини преминават през езеро Телецкое. Пътеката край него започва в село Артибаш и води до долината на река Чулишман, "Каменните гъби" и 160-метровата каскада на водопада Учар, най-големият в Алтай.
  Един шорийски шаман изпълнява ритуал. Шорийците, чиито предци са били известни навсякъде в Сибир заради уменията си в топенето на желязо, вярват, че светът е разделен на 3 сфери: небето (или Улхи гер), средния свят (или Орти гер), и земята на злите духове (Аина гер). Хората живеят в средния свят и шаманите използват огъня, за да комуникират с другите "сфери". За да се отнасят духовете благосклонно към шамана, на тях им се правят приношения – апетитни сладкиши и вкусни филийки хляб.
  Статуята "Господарката на Тайгата" от Даши Намдаков е символ на земите на планината Шория, която се намира на между планините Алтай, Саян и Кузнецки Алтай. Огънят гори в чашата на статуята, а роговете на лоса са украсени със слънчеви символи и образи на плодородието, стилизирани като скална живопис.
  Един от туристическите и почивни центрове в Алтайския регион е езерото Телецкое, което е включено в списъка за световно културно и природно наследство на ЮНЕСКО като част от Златните Алтайски планини. Местните наричат езерото Телецкое "малкия брат на Байкал": макар да не е толкова дълбоко, водата му е също толкова чиста, колкото и байкалската, – когато достигне максималната си прозрачност през февруари, видимостта е на цели 15,5 метра дълбочина.