text: Бъдещето на НД — Нашето детство
  Бъдещето на НД
  24-05-2015, 20:18 | Автор: admin | Категория: Главна
  Имам много важна необходимост от поддръжка за съществуването на сайта. Като "админ", знаех, че ще дойде това време, в което "проекта" ще се "изчерпа" (въпреки, че няма как да се изчерпа детстото ни: то винаги ще остане скътано в душите ни, завинаги, и ще ни топли постоянно). Общо взето си казахме възможното, или поне каквото успяхме... Беше чудно, вълшебно, невероятно! Но всяко пътешествие си има край, нали така? Или пък може да не сте съгласни Еха, още година със сигурност ще го има НД (благодарение на Дани - убеди ме, значи-значи). Но после - знам ли?... Споделете "сериозните" причини за продължаването му нататък.
  Ваш админ, Влади
  Последна редакция: 24-05-2015, 20:18
  ID на статията: 5306
  №1 от: kitten (24 май 2015 20:42)
  Влади, причини милион. Това е нашето детско кътче, нашето уютно островче на мили спомени и емоции. Мисля, че всички, които сме тук, ще изпитваме огромна празнина, ако то изчезне. Трябва да си го имаме това мило Наше Детство.
  №2 от: admin (24 май 2015 21:41)
  Добре, приема се най-важната причина: нашият "остров" на миналото ни. Но този "остров" може да съществува и без самия сайт. Той е дълбоко в нас; ние без него няма да сме същите; дори си мисля, че някои от нас не могат да съществуват без него. Та, къде е тук страничката в Интернет, наречена НД?
  №3 от: templar (24 май 2015 22:35)
  По-скоро ти сподели причините да поставяш въпроса:
  - финансови
  - темпорални
  - организационни
  - културно-масови... :)
  А инак, ето само няколко аргумента:
  - утвърден в обществото сайт, цитиран източник на информация, нещо с огромен потенциал ...(BG mama, но не само с прашки, а и с тръба за фунийки)
  - изградена общност във време, когато общностите се разпадат и атомизират
  - база данни с висока научна и архивна стойност
  И разбира се, на първо място
  - Сериалът "Безкрайно детство"
  №4 от: tivesto (24 май 2015 22:41)
  Спомени, спомени, но не се живее само със спомените... НД е като тайната ми кутийка, в която си крия най-скъпите за мен съкровища... Когато ми се прииска си я отварям и си ги разглеждам с голямо удоволствие... Ето, колекцията ми от картинки от дъвки, картички, календарчета, пластмасови войничета, специални самоделки, които никъде не могат да се купят... Това са си моите съкровища и ще съм много тъжен ако си изгубя вълшебната кутийка или някой ми я открадне! Всеки може да ми разкаже, може да си спомня, но искам всичко да е събрано накуп и когато ми е тъжно да седна на пода, да отворя кутийката и да разглеждам, разглеждам, разглеждам...
  Влади, направи всичко възможно НАШЕТО ДЕТСТВО да си го има! Това е едно вълшебство, което не трябва да изчезва! То си е наше и ние си го обичаме! Не го даваме и не го заменяме за нищо друго!
  №5 от: admin (24 май 2015 22:48)
  Добре. Точка. Ще го има! ... Сериалът на Цонка беше много сериозен довод
  №6 от: Ludmil (24 май 2015 22:51)
  Всичките прекрасни книги, които свалям и печатам за малкият ми син са все оттук. И да, роден съм в далечната сега 1969 г. и цялото ми детство е минало в безгрижните тогава времена. За мен този сайт е като островче с хубави спомени и усещания, към които винаги мога да се върна...
  №7 от: Frangata (25 май 2015 04:20)
  Някога, през седемдесетте години на двадесети век, имаше едно училище. Насред големия му, ограден с ниска ограда, асфалтиран двор, растеше една висока акация, по известна по тези места като "салкъм". Това беше единственото дърво в двора, по краищата му, покрай оградата, имаше храсти - рози май, и други по-малки дръвчета, - училището беше младо; акацията стърчеше самотна насред двора, като през лятото хвърляше не особено голяма сянка връз напечения асфалт, а през зимата просто стърчеше.
  В шест и половина сутринта, никакви мисли за прекрасните неща, които са подредени на витрината на "Млад техник", и евентуалното им закупуване, посредством събирането на стотинки в продължение на месеци, не ти идват. Тъмно е. Зима е. Мъгливо е. Нафтовата печка "Металургия" още не е запалена, а дори и да беше, все тая, - за да стопли стаята в старата къща ще и е нужен поне час, а ти отлиташ след малко, за да те учат. Свети малка нощна лампа с жълточервен абажур и ти се чудиш защо те будят по никое време в тия тъмници и в тоя студ. Майка ти те буди, не някой враг, все пак, и ти предлага мляко и филия с неща, които не щеш, пиеш ги и ги ядеш зорлем. После те хваща за ръка, по-скоро за ръкавицата, и те влачи към училището, където ще те научат. Другата ръкавица се придърпва нагоре и все едно едната ти ръка става по-къса, посредством плетеното въженце - за да не ги губиш, което ги съединява двете и минава зад шията ти, някъде из яките на пуловерите или на палтата или на якетата... никаква представа нямаш как всъщност си облечен, май си с яке, защото ти слагат и качулка, отдолу има сякаш и вълнена шапка, захлупила ти е очите, боде, спиш още, бузите ти измръзват, чантата на гърба ти седи накриво, а и тежи... Вървите през уличките, по-скоро те тътрят, студ, потичат сополи, странно, само от едната дупка на носа, другата е плътно запушена, сякаш с цимент, - не можеш да се обършеш в ръкава на якето или на палтото или каквото там са ти нахлузили - студен е, остават следи, все едно са пълзяли охлюви, пък и ще ти викат, сваляш си едната ръкавичка, тя ти се напъхва бързо нагоре в ръкава, въжето я придърпва, в ледения продънен джоб напипваш ледена, крива и вкоравена от вчерашните сополи носна кърпа, - почти се е скрила в хастара, наближавате, виждат се вече как светят жълто училищните стаи през мъглата, поне тия на първите етажи, горните не се виждат в тъмното, минавате покрай акацията - няма откъде другаде, оттам се минава за входа, - която безвременно и безсезонно стърчи все там - знаеш я още от първи клас, даже от предучилищната, от много години - от цели три, и ще стърчи в малката си дупка насред двора, още и още, и тогава, и сега; още стърчи там сред голия, асфалтов двор през 2015-та година.
  №8 от: Надя (25 май 2015 14:08)
  На мен сега ми харесва повече, като не е толкова популярен. Като че ли отмина тази мода с носталгията и пак стана каквото беше в началото, малка група от хора с лични истории, а не просто някаква снимка.
  Влади нещо си се умопоМРАЧИЛ
  Ако трябват средства, в сметката има.
  №9 от: Зико (25 май 2015 16:03)
  Значи оставяме НД на дрейф, така ли?
  №10 от: admin (25 май 2015 16:22)
  Плаването продължава... :)
  №11 от: Бебо (25 май 2015 18:16)
  Как може да си го помислете само! Ако знаете още колко неща имам да ви показвам!
  №12 от: tivesto (25 май 2015 19:53)
  Ако знаете пък аз колко неща съм подготвил... Та даже имам поръчение за съчинение от класната...
  Така като се замисля, май другаря директор просто искаше да преброй колко ученици има в училището... Влади, имаме да разкажем още много неща!
  Предлагам коментара на Франгата да бъде прехвърлен в отделна статия. Страхотна история! Много ми хареса. Ето затова всеки ден съм тук! Благодаря на всички за прекрасните истории!
  №13 от: Polia (26 май 2015 15:33)
  И аз имам да показвам много неща, да споделя много спомени. Но къде от мързел, къде заради проблеми с очите, не съм активна много. Но скоро ще бъда - обещавам!
  №14 от: 9585 (26 май 2015 18:14)
  Аааа, моля ви се ... Все едно някой да ти подари играчка, която ти става любима и после да ти каже "Ама трябва да ти вземем играчката" ... Как ще обясниш на едно дете, че поради някакви си възрастни проблеми ще остане без играчката си? Същата работа, както ако например Пипи поресне. Магията затова е магия, за да действа все пак.
  Да не говоря за това, че искам да видя Огнян Спасов като абитуриент (днеска мисля, че го видях ... Цонче ... красавец).
  P.S. Да де, разбрах, Влади, че сайтът остава, ма да кажа и аз, да не би да помислите, че не ми пука.
  №15 от: anni (26 май 2015 20:31)
  Единствена причина от мен -
  И освен това моите картички искат да бъдат подарени на някой тук,който със завиден ентусиазъм продължава да ги събира.
  Влади,не мисля,че го искаш сериозно!
  №16 от: Цонка (26 май 2015 20:54)
  Гале, на Огнян балът ще бъде чак през 1985 На Веспасиана - през 1990. А онзи, дето казваш, им се пада някакъв роднина от бъдещето...
  №17 от: kitten (26 май 2015 20:54)
  И аз се каня да ви покажа едни съвсем нови плюшени животинки, с които съвсем скоро се сдобихме с другарчето ми.
  №18 от: 9585 (27 май 2015 15:46)
  От бъдещето, де, ама вече не можеш да ме спреш, представям си, че изглежда така и толкова
  №19 от: Anakin Skywalker (27 май 2015 20:41)
  Адмирале, не мога да си представя че след опасно плаване през бурните морета и океани, няма да го има този тих и уютен пристан, на който да акостираме, да отдъхнем, да се заредим с емоции, преди да се отправим на следващия дълъг рейд!
  №20 от: admin (27 май 2015 22:16)
  А вижте, моля-моля, как се разжужа кошерът (благо, няма спор) само от две думи...
  №21 от: trak123 (28 май 2015 10:37)
  от години редовно следя всичко случващо се "в махалата" и ми е трудно да опиша вълшебството, което ме завладява всеки път, когато съм тук, знаете какво имам предвид.
  Всяка нова статия е ново бижу към събраните тук скъпоценности. Този сайт е за мен едно от най-важните места не само в българското, но и изобщо в интернет пространството. Сигурен съм, че има още много хора като мен, които следят пасивно сайта и за които той означава много.
  Искам да благодаря на всички вас, за това че ви има и че го има това място, което за мен не е островче, а континент или направо океан. детска и човешка вселена...
  Моля ви, нека сайтът да бъде вечен! Ако е нужна друг вид подкрепа - споделете !!!
  Влади, поклон пред теб, не се съмнявай нито за миг относно необходимостта от съществуването на НД.
  Опасността да изчезне това място ме провокира (в работно време :) да се регистрирам, за да пусна този коментар.
  Благодаря отново на всички вас (особено на Цонка за също така безценния сериал) и обещавам да бъда с вас по всяко време и на всяко място.
  №22 от: Милен Иванов (28 май 2015 19:53)
  Този остров на добротата за мен е от огромно значение. Той е островът на съкровищата. Дори нищо да не се добави в сайта от тук на сетне, той пак ще е едно от най-живите места в мрежата. Щастлив съм че ви познавам, другарчета.
  №23 от: kari (29 май 2015 00:27)
  Не съм активна участничка, но през ден влизам в сайта и чакам новата серия от "Безкрайното детство" на Цонка (Браво, момиче!).Този сайт ми е любим! С времето много изгубени книги намерих тук, много забравени спомени.... Дори и без нови материали е безценен! Как можем да помогнем?
  №24 от: Чочко (29 май 2015 12:49)
  Като видях статията изпаднах в ужас, как така ще изчезне сайта, та аз не мога без него, толкова се радвах като го открих. Пък и аз като другите другарчета ако знаете колко статии замислям и пиша ли пиша и снимам ли снимам.....
  №25 от: dani (29 май 2015 17:53)
  Две години го плащаме домейна на сайта, а то
  Ако трябват средства, в сметката има
  . Абе Надя, ние като сме "забраванци", ти що не се обаждаш
  №26 от: dani (29 май 2015 17:55)
  П.П. А в новата ми квартира намерих останали от някога си около 30 плочи с детски приказки, и половината ги няма в "Грамофончето"
  №27 от: Бебо (29 май 2015 18:00)
  Малии, и ако сред тях е "С ракета на Толумбус"... една от любимите ми приказки и я няма никъде в нета!
  №28 от: tivesto (29 май 2015 19:35)
  Цитат: Надя
  Ами да, Влади, нали имахме в административния отдел един панел с дарителската сметка? След като сме решили, че не искаме реклами в сайта и нямаме средства за поддържането му, нищо не пречи да се сложи дарителската сметка и всеки, който иска да помогне да може да внесе средства!
  №29 от: Надя (30 май 2015 09:51)
  Ами той Влади знае, аз обаче не знаех, че там е проблема:) мислех, че просто му е твърде много да се занимава и със сайта. Само да ми пише и ще наредя. А за който иска да дари, може да сложите някакво панелче с инфо. Парите в момента не са кой знае колко, но за един домейн се надявам да стигнат. Влади да пише на ЛС, че стана много ведомствено:):):)
  №30 от: fokke (1 юни 2015 10:23)
  Имайте предвид , че потдръжката на подобен форум не е безплатна! Членувам в няколко специализирани форума в които се плаща макар и малка такса , която отива за покриването на нуждите за хостинг , домейн и други щуротии , които обикновения потребител няма и представа че съществуват.... За това има вариант форума да се самопотдържа или като пусне платени банери на същата тематика или като въведе млка такса за писане ,