text: Как е половата система на мъжете? - Масаж May
  Урогенитален апарат (апаратура урогенитал) Той включва урина (organa urinaria) и сексуални (органи гениталии) органи. Тези органи са тясно свързани помежду си по отношение на тяхното развитие и анатомично и функционално състояние, което е причина за тяхното обединение под името "урогенитален апарат".
  2.1. Анатомия на бъбреците и пикочните пътища
  бъбреци (Ren, Гр. - nephros) - сдвоен орган, разположен в ретроперитонеалното пространство, в лумбалния участък, по протежение на страните на гръбнака. Десният бъбрек е на нивото Th XII-L III; ляво - на нивото Th XI-L II. Дясният бъбрек се намира под лявата част: XII ребро пресича го на границата на средната и горната трета, лявата бъбрека - приблизително в средата. Размери на бъбрека - 10 12 x 5 - 6 x 4 cm, тегло 180-200 g (Фигура 2.1).
  Бъбрекът е разделен на сегменти, което се дължи на особеностите на разклоняването на бъбречната артерия. Трябва да се разграничат следните сегменти:
  ■ горния сегмент (segmentum superius);
  ■ горния фронт (segmen-tum superius anterius);
  ■ долен сегмент (segmentum inferius);
  ■ долен сегмент (segmentum inferius anterius);
  ■ заден сегмент (segmentum posterius).
  Бялата врата (hilium renis) - мястото на проникване в бъбреците на елементите на бъбречния педиклел. Извън бъбрека е покрита с фиброзна капсула (капсула фиброза), който е слабо свързан с паренхима. След това е заобиколен от мастна капсула, пред- и гръдна костна фасция (Gerota). Към горния стълб на десния бъбрек е дясната надбъбречна жлеза, предната повърхност е в контакт с черния дроб и десния завой на дебелото черво; по протежение на средния ръб е надолу
  Фиг. 2.1. Скелетна до бъбреците: 1 - лев бъбрек; 2 - десен бъбрек; 3 - XII край
  част от дуоденума. Към горния полюс на левия бъбрек е лявата надбъбречна жлеза; предната повърхност на бъбрека се свързва със стомаха, панкреаса, лявата кривина на дебелото черво и началната част на спускащото се дебело черво, по-долу - с йеюналните бримки; Към страничния ръб е далакът.
  Състои се от бъбреците кортекс renis и medulla renis вещества. Кората е разположена на периферията и между пирамидите (Columnae renalis, в. Bertinii), Мозъчната субстанция се намира в центъра и е представена от пирамиди (Piramides renalis, p. Malpigii).
  Кръвоснабдяването на бъбреците се извършва от бъбречна артерия (a. renalis), който е разделен на predlohanochnuyu и pozadilohanochnuyu клон; последният захранва задния сегмент на бъбрека.
  Изтичането на венозна кръв се извършва на същите вени в бъбреците (v. renalis) и долна вена кава (v. inferior cava).
  В хода на органа нервните влакна образуват плеврата на бъбреците (plexsus renalis). Аферентна инервация се осигурява от чувствителните влакна на предните клони на долната част на гръдния кош и горния лумбален гръбначен стълб
  нервите, както и влакната на бъбречните клонове на вулгарния нерв (rr. renales n. vagi). Паразитнативната инервация възниква от влакната RR. renales n. Vagi, и симпатични форми от ганглиа аортореналия от plexus coeliacus (plexus aorticus abdominalis) по протежение на бъбречните артерии.
  Лимфът се влива главно в nodi лимфати lumbales, странични аорти, странични кавали, coeliaci, iliaci interni, phrenici inferiors.
  Бъбречни чашки и бъбречен таз. Основните структури за събиране на уринарния тракт започват от бъбречните папили, от които урината влиза в малките чашки. Броят на малките чашки е от 7 до 13. Всяка малка чаша покрива от една до три папили. Малките чашки се комбинират в две или три големи чаши, последните се съединяват, образувайки фуниевиден бъбречен таз.
  уретер (Уретер) - сдвоени тръбни органи, осигуряващи урина от бъбречния таз в пикочния мехур, се намират в ретроперитонеалното пространство. Дължината му е 25-30 см.
  Фиг. 2.2. Физиологично стесняване на уретера:
  1 - пиелоуретрален сегмент; 2 - кръстосване с илачни съдове; 3 - пузър-уретерален сегмент
  Уретерът има три места на свиване: в тръбния уретрален сегмент; в точката на пресичане с илюсните съдове; във везикоуретралния сегмент (Фигура 2.2)
  На вратата на бъбреците, уретерът се намира зад бъбречните съдове, след това спуска големия лумбален мускул, навлиза в малкия таз, пресича отпред ileal vessels (вдясно а. et. с. internae, оставен а. et. с. илиаски общини). След това уретерът преминава през стените на малкия таз, насочен към дъното на пикочния мехур. При мъжете, тя пресича с vas deferens, при жените уретерите преминават зад яйчниците, странично до шийката на матката.
  Разграничаване на следните части на уретерите:
  ■ абдоминален (pars abdominalis);
  ■ таза (парс пелин);
  ■ вътрешна стена (pars intramuralis), се намира в стената на пикочния мехур. В клиничната практика уретерното деление по дължината
  три части: горна, средна и долна трета.
  Стената на уретера се състои от три слоя. Уретерът е заобиколен от междинен слой ретроперитонеална съединителна тъкан (periheterochnikovoj влакно), който, ако е кондензиран, формира за него случай. Вътрешната част на стената на уретера е лигавична мембрана, покрити с преходен многослоен епител. Основната дебелина на стената на уретера е мускулен слой, който, както обикновено се смята, се състои от вътрешните надлъжни и външни кръгови слоеве. Няма ясна граница между тях, тъй като и двете се движат под ъгъл и се проникват един в друг. В крайната част на уретера, мускулните влакна обикновено имат надлъжно направление. PU-zyrno ureteropelvic мускулни влакна мехур обхваща уретера и отделена от мускулите насипно съединителната тъкан, което е известно като случай на Валдейер.
  Доставянето на кръвта на уретера идва от няколко съседни съдови структури. Горната му част, бъбречните калци и бъбречния таз са снабдени с кръв от бъбречната артерия. Средната част получава кръв от тестикуларните артерии. Отдалеченият уретера снабдена с кръвоносни съдове, простиращи се от аортна бифуркацията, както и общата илиачна артерия и артериални разклонения вътрешни илиачните уретера горните и долните артерии на пикочния мехур. При жените кръвта до уретера идва от маточната артерия. Вековете със същото име придружават артериите.
  Уретерът получава автономна инервация от по-ниските мезентериални, яйчникови и тазови плексуси. Аферентните влакна, които я игнорират, преминават през нервите Th XI - Th XII и L I. Нервите главно следват хода на кръвоносните съдове на уретера. Лимфните съдове на уретера обикновено придружават артериите и текат в лимфните възли в съседство с горната част на бъбречната артерия. От средната част на уретера, лимфата навлиза в аортните възли и от дисталните до вътрешните илюминатни възли.
  мехур (vesica urinaria, Гр. - cistis) - Неподреден кухи мускули, които служат за натрупване и отделяне на урина. Тя има формата на тетраедър, но след пълненето става сферична. мехур
  се намира в кухината на малкия таз, пред който е издадена слифа. Непълният пикочен мехур не изпъква над коремната артикулация, силно напълнен - ​​над него се издига. При мъжете, ректума, семенните везикули и ампули на варените се прилепват към задния мехур; отгоре - бримки на тънките черва; дъното докосва простатната жлеза. При жените зад нея е съседен шийката на матката и влагалището; отгоре - тялото и дъното на матката; Дъното на пикочния мехур се намира на урогениталната диафрагма.
  Пикочния мехур има четири повърхности: отгоре, две базолатерално и обратно, или дъно (fundus vesicae). Над нея е покрита с перитонеума, празният пикочен мехур лежи извънперитонеално, в напълнено състояние е мезоперито-алено. Пространството между предната повърхност на пикочния мехур и пубиса се нарича предварително пространство (spatium prevesicale), или пространството Retzius. Пикочния мехур има върхови везикули - стеснена предна част, тяло (corpus vesicae) - средна част, дъно - долна, малко разширена част, шийката на пикочния мехур (маточната шийка) се намира в мястото на преминаването му в уретрата (тук е вътрешното отваряне на уретрата). Мускулната мембрана на пикочния мехур, с изключение на сфинктера, обикновено образува мускул, който изхвърля урината (m. detrusor vesicae), и се състои от тези мускулни слоеве: външно надлъжно, средно кръгло и вътрешно надлъжно. Вътре в мускулна слой на лигавицата на пикочния мехур е покрита с добре развити, състояща се от преходния епител (фиг. 11, вж. Col. въвеждане). В дъното на пикочния мехур е триъгълник (триъгълник Lieto). Неговите върхове са устните на уретерите (фигура 12, виж цветната вложка), основата образува вътрешно уретрална нагъвка; В триъгълника Lieto няма гънки на лигавицата.
  Основното кръвоснабдяване на пикочния мехур се получава от вътрешната илиация, допълнителната - от долните и горните артерии на пикочния мехур. При жените в кръвоснабдяването на пикочния мехур също участват маточни и вагинални артерии. Вените не придружават артерията, а образуват сложен плексус, концентриран основно върху долната повърхност и в областта на дъното на пикочния мехур. Венозни стволовници текат във вътрешните лъчи на вените.
  Пикочният мехур е инертен с уринарния плекс (плексус везилкалис) - част от тазовия плексус, която се намира на страничните повърхности на ректума. Симпатичните влакна произхождат от сегменти Th X-L XII гръбначен мозък. Паразимаптичните влакна идват от сегменти S II-S IV и в тазовите нерви достигат плевният сплит. Инервация детрит-Зор главно парасимпатиковата, докато шийката на пикочния мехур при мъжете, инервирани от симпатичните и парасимпатиковата нервна система при жените. Сфинктера на уретрата е влакната на тазовите вътрешни нерви.
  Лимфът се влива главно в nodi limphatica paravesicales, pararectales, lumbales, iliaci interni.
  Женска уретра (urethra feminina) започва от пикочния мехур с вътрешен отвор (ostium urethrae internum) и е тръба с дължина 3-3,5 см, леко извита изпъкнало назад и обгръщаща долния и долния ръб на слизестата симфиза отдолу и отдолу. Извън периода на
  Урината преминава през канала и задните му стени се прилепват един към друг, но стените на канала се отличават със значителна разтегливост, а луменът му може да се разтегли до 7-8 мм. Задната стена на канала е тясно свързана с предната стена на вагината. При излизане от таза каналът пробива уретралната мембрана (диафрагма урогенитална) с нейната фасция и заобиколен от нарязани произволни сфинктерни мускулни влакна (мъртва сфинктерна уретера).
  Външно отваряне на женската уретра (ostium urethrae externum) се отваря на прага на вагината пред и над вагиналния отвор и представлява тесния канал. Стената на женската уретра се състои от мембрани мускулна, субмукоза и мукозни мембрани. В грозния субмукозен слой (сублимация на тялото), прониквайки също така в мускулната мембрана (tunica muscularis), има съдов плексус, който придава на тъканта на изрязания кавернозен вид. Лигавична мембрана (туника мукоза) образува надлъжни гънки. В канала отворен, особено в долните части, многобройни лигавични жлези (glandulae urethrales).
  Притокът на кръв към женската уретра се получава от а. vesicalis inferior и а. pudenda interna. Вените се изливат през венозния плексус (plexus venosus vesicalis) в с. iliaca interna. Лимфните съдове от горните участъци на канала са насочени към Inn. iliaci, от дъното до Inn. inguinales.
  Иновация: от плюс хипогастия по-нисък, nn. splanchnici pelvini и п. pudendus.
  Мъжка уретра изразходва не само урината, но и сперматозоидите, така че ще се разглежда заедно с мъжката репродуктивна система.
  Съдова система на мъжете
  Урогениталната (урогениталната) система включва две подсистеми: уринарна и сексуална. Основната задача на първата е образуването на урина и последвалото й отстраняване от тялото. Втората е отговорна за репродуктивните функции на по-силния пол. Уринарните и репродуктивните системи са взаимосвързани не само анатомично, но и физиологично. Нарушенията в работата на една от тях значително засягат функционирането на другия, така че е препоръчително да ги разглеждаме като едно цяло. Заболявания на пикочно-половата система са отразени не само в способността да възпроизвежда потомство от хората, а от другите системи на тялото и общото здравословно състояние.
  Въпреки близката анатомична връзка, функциите на пикочните и репродуктивните системи са значително различни. Целта на пикочната система е да се премахнат продуктите от гниене от тялото. Бъбреците служат за поддържане на киселинно-базовия баланс, образуват биологично активни вещества, необходими за организма, подпомагат баланса между вода и сол.
  Органите, които изграждат репродуктивната система, позволяват на човека да изпълнява репродуктивните функции. Задачата на сексуалните жлези е производството на полови хормони, което е важно не само за възпроизводството на потомството, но и за нормалното функциониране на целия организъм. Производството на хормони е основно отговорно за тестисите. Нормалният хормонален фон е изключително важен за растежа, развитието и жизнената активност, тъй като половите хормони пряко засягат следните процеси:
  · Растеж;
  · Работа на нервната система.
  Синтезът на хормоните се извършва в половите жлези, откъдето заедно с кръвта те се предават на всички органи, на които действат. Този процес е необходимо условие за поддържане на работата на целия организъм.
  Съдовата система на мъжете включва органите на образованието, урината и гениталния тракт. Очевидно разделяме кои органи влизат в пикочната система и които в сексуалната система са невъзможни, тъй като някои от тях изпълняват както репродуктивни функции, така и участват в процеса на уриниране или екскреция на урината. Въпреки това, предвид структурата на урогениталната система, е възможно условно да се разграничат основните компоненти на двете системи.
  Органите, образуващи урина, включват бъбреците. Те филтрират кръв от вредни вещества и отстраняват продуктите на гниене с урина. От бъбреците урината капе в уретерите, откъдето влиза в пикочния мехур, където се натрупва до уриниране. Изчистването на уреята става чрез шийката на матката, която е свързана с уретрата, представляваща тръбата, разположена в пениса. Тъй като уретрата е орган в контакт с външната среда, възпалителни процеси често се случват в нея.
  Структурата на бъбреците е представена от сложна система. Филтрирането на плазмата се извършва при взаимодействащи гломерули от кръвоносни съдове. Урината, получена в процеса на филтриране, преминава през тубулите в бъбречния таз и навлиза в уретера.
  Бъбреците са в коремната кухина. Въпреки факта, че този орган е сдвоен, поддържането на жизнена активност е възможно с един бъбрек. В допълнение към филтрирането, бъбреците произвеждат хормони, които участват в кръвта и регулират налягането в артериите.
  Анатомията на уретерите е представена под формата на тубули, от едната страна свързани с бъбреците, от друга - с пикочния мехур. Уретерите също са сдвоени органи.
  Структурата на уретрата прилича на обърнат триъгълник, в който надолу се намира шийката на матката и сфинктера, който насочва урината в уретрата. Особеността на пикочния мехур е способността да се разтяга силно, ако се натрупа голям обем урина. Това се дължи на факта, че неговите стени се състоят от гладкомускулни влакна, които са добре разтегливи. Анатомията на мускулатурата на пикочния мехур позволява на тялото значително да намалее в незапълненото състояние и да се увеличи с пълнене.
  Уретрата е много дълга тясна тръба, структурата на която също позволява известно разтягане. Чрез него се получава не само урината, но и семенната течност с еякулация.
  Описаните урина образуващи и уринарни органи са покрити с лигавица.
  Неговата функция е да предпазва тъканите на органа, разположен под него от урината. Болестите от инфекциозен характер се развиват в лигавичната тайна на тази черупка, което е благоприятна среда за живота на бактериите.
  Гениталната или репродуктивната система при мъжете включва тестиси, придатъци на тестисите, сперматозоид и пенис. Основната функция на тези органи е сперматогенезата и транспортирането на сперматозоидите навън за оплождане.
  Тестесите са органи, чиято основна задача е производството на сперматозоиди. Тяхното формиране произлиза от вътрематочния период. Първоначално образуването се извършва в коремната кухина. В процеса на развитие, тестисите се спускат в скротума, който е кожен съд за тези органи. Привържениците на тестисите изпълняват функцията на натрупване на сперматозоиди за по-нататъшно съзряване и напредване. Структурата на прилепите е представена от тесен спирален канал. Органите, които обединяват придатъците с уретрата, се наричат ​​сперматозоид.
  Пенисът е орган, който може да промени размера си. Тази собственост се осигурява от каверновите тела, от които се състои.
  С ерекция, кавернозното тяло като гъба е пълна с кръв, което позволява на пениса да се увеличи значително. В пениса е уретрата, през която излиза сперматозоидите.
  Органите на репродуктивната система на мъжете са предимно извън коремната кухина. Изключение е простатната жлеза, разположена под уретрата. Простатата е орган, който създава специална тайна, която позволява на мъжките сексуални клетки да останат активни. Той комбинира уретрата с бъбреците и предотвратява влизането на семенната течност в пикочния мехур при еякулация. Тази функция е приложима и за друг процес - по време на еякулацията урината не прониква в уретрата.
  Най-честата причина за заболяването на урогениталната система е инфекцията. Болестите, които причиняват инфекции, се появяват, когато органите са засегнати от бактерии, паразити, гъбички или вируси. Много болести от такова естество се предават чрез сексуален контакт.
  Инфекциите засягат главно долните части на пикочно-половата система, което причинява такива симптоми: дискомфорт по време на уриниране, триене в уретрата, болка в областта на слабините.
  Подобни симптоми често се срещат при възпаление и са признак на инфекция в пикочните пътища. При подозрение за наличието на болестта незабавно трябва да посетите лекар, който ще проведе изследването и предпише подходящо лечение.
  Болестите, които причиняват инфекции, се срещат както в остри, така и в хронични форми. Описаните симптоми са най-силни в острите форми на заболяването.
  Предаването на инфекцията се извършва по няколко начина:
  Незащитен сексуален контакт (най-честата причина за болестта);
  · Нарастващи инфекции, причинени от неспазване на правилата за лична хигиена;
  Преход от инфекция на другите им органи към кръвоносните съдове и лимфата.
  Острите инфекции са разделени на специфични и неспецифични. Първите имат по-тежки симптоми. При трихомониаза и гонорея симптомите се появяват 3-4 дни след инфекцията. Неспецифичните инфекции не показват, че болестта се проявява толкова бързо, клиничната картина в този случай става забележима след по-дълго време.
  Най-честите патологии на урогениталната система са: уретрит, простатит, цистит и пиелонефрит.
  Уретрит - възпаление на уретрата, в резултат на инфекция, хипотермия, намален имунитет. Инкубационният период на това заболяване може да се различава в зависимост от патогена. Средната продължителност е от седмица до месец. Основните симптоми на възпаление на уретрата: изгаряне с уриниране, често настоява.
  Простатитът е възпаление на простатата. Изявява се в остра и хронична форма. При липса на лечение, възпалението дава усложнения, които засягат способността на човека да има потомство.
  Циститът е възпаление на пикочния мехур. Началото на заболяването може да бъде свързано с инфекция или хипотермия. Основните симптоми на заболяването са често уриниране и фалшиви принуждавания към него.
  Пиелонефрит - възпаление на бъбреците. Ако няма лечение за болестта, последствията могат да бъдат много опасни. Симптомите на заболяването не се появяват незабавно, но с развитието на патологията има остра силна болка в областта на лумбалната област. Ако има дори лек дискомфорт в тази област, трябва да посетите лекар и да прегледате.
  Диагностика и лечение на патологии на пикочно-половата система
  За да потвърди наличието на болестта, да разкрие етиологията и да предпише лечение, лекарят провежда диагностика. За диагностични цели се използват както инструментални, така и лабораторни изследвания. Широко използвана е и хардуерна диагностика, която включва ултразвук, ядрено-магнитен резонанс, CT и рентгенови лъчи.
  MRI и CT са подобни методи на изследване, които често се използват в съвременната медицина. MRI ви позволява да видите многослойно изображение на тези органи, които са сканирани. Снимките, направени по време на MRI, се обработват на компютър и се съхраняват на цифров носител.
  Симптомите за която да проучи използването на ядрено-магнитен резонанс: инконтиненция на урината, промени в цвета, последователност или миризма на урина, кървене в урината и болка при уриниране. Тъй като тези симптоми са типични за много заболявания, включително и за опасни, лекарят предписва MRI, за да се увери, че диагнозата е правилна, за да предпази пациента и да предпише подходящо лечение.
  ЯМР се използва за съмнение за онкология, полипи и други видове неоплазми.
  Поради томографията на ЯМР е възможна визуална оценка на аномалиите във функционирането на органите, което е невъзможно при други методи на изследване. Провеждането на ядрено-магнитен резонанс не изисква специална подготовка, достатъчно е да се спазват само две правила:
  Няколко дни преди MRI, не яжте хляб, плодове, зеленчуци, газирани напитки или млечни напитки;
  · Вечерта преди проучването трябва да поставите клизма.
  Можете да направите ЯМР, без да спазвате описаните правила, но изображенията ще бъдат с лошо качество.
  Друг обичаен метод за диагностика е ултразвукът. Той се комбинира с инструменталните методи на изследване. Ако човек се оплаква от проблеми с органите на екскреция или забележите намаляване на репродуктивната функция, се предписва ултразвук. Ултразвуковата процедура позволява да се определят важните характеристики на изследвания орган и да се определи задържането на урината.
  Ултразвукът на урогениталната система преминава абсолютно безболезнено. Този метод на изследване, като ултразвук, е показан за пациенти с възпалителни заболявания на бъбреците и пикочните пътища, с цистит, както и с инконтиненция. В случай на уголемяване на простатата, ултразвукът може да определи причината за това и да избере подходящо лечение.
  Ултразвукът не предполага интравенозно инжектиране на контрастен агент, както в случая на урограма, така че не дава лекарства на бъбреците. Ултразвуковата процедура няма никакви противопоказания, но някои фактори могат да намалят надеждността на резултата: наличието на белези и конци върху изследвания орган и катетър за отклоняване на урина. За да бъде грешката в измерванията с ултразвук да бъде минимална, е необходимо да се вземе правилната позиция при изследване.
  За лечението на урогениталната система се използват различни методи на терапия въз основа на характеристиките на възникналата болест. Обикновено лекарят назначава пациента за определени лекарства. Ако човек се притеснява за силна болка, се препоръчват аналгетици и антиспазматици. В случай на инфекция, на пациента се предписват антибиотици. Схемата за получаване на такива средства се определя от лекаря поотделно.
  Преди да предпише лекарства (антибиотици, антисептици, сулфонамиди) и прилагане на лечение от диагностициране решена вид средство, и наблюдавани характеристики на заболяването.
  В зависимост от тежестта на патологията лекарствата могат да се прилагат интрамускулно, орално или интравенозно.
  За антибактериално лечение на повърхностни генитални места се използват лекарства като йодни и манганови разтвори, хлорхексидин. Терапията с антибиотици се провежда, като се вземат ампицилин и цефтазидим. При възпаление на уретрата и пикочния мехур е без особени назначен таблетирани форми Bactrim, Augmentin и т. П. Схема лечение на инфекция от повтаря подобно третиране на първоначалната инфекция. Ако болестта е преминала в хронична форма, се препоръчва да се използват лекарства за дълъг период от време (повече от един месец).
  При употребата на тези или други лекарства трябва да се вземе предвид толерантността на индивидуалните компоненти на лекарствата към отделния пациент, поради което лечението на патологиите на генито-пикочните органи трябва да се извършва само под наблюдението на специалист. След прекратяване на терапията на патологията, причинена от инфекциозен агент, е необходимо да се премине бактериологичен анализ на урината, за да се потвърди резултата.
  В някои случаи, след курса на лечението, лекарят предписва възстановителни лекарства, които помагат да се възстанови защитата на тялото и да се избегне релапс.
  Генитурната система изпълнява жизненоважни функции, поради което нарушенията в работата й оказват негативно влияние върху общото състояние на целия организъм и изискват незабавно елиминиране. Рискът от заболявания на отделителните и гениталните органи се увеличава в напреднала възраст. За да се избегне появата на такива патологии, се препоръчва редовен мониторинг на здравословното състояние и ежегодно подлагане на превантивен преглед от лекар.
  Уринарна система на мъжете - структура, болести, лечение
  Структурата на пикочната система на човека е сложна. Тази система е разделена на две части - урина и генитал. Първият изпълнява задачите за филтриране, производство и отделяне на урина от тялото, а вторият се концентрира върху възпроизвеждането на потомството. В това отношение нормалната работа на пикочо-половата система на човек е изключително важна за организма. Освен това трябва внимателно да се лекува както урината, така и сексуалната подсистема. Факт е, че телата им са тясно свързани. Всяко възпаление в пикочните органи води до нередности в работата на гениталиите.
  Анатомична структура на пикочната система при мъжете
  Урогениталната система се състои от органи, в които се осъществява образуването на урина, нейната екскреция и органите на гениталния тракт. Урината се образува главно в бъбреците, тук се пречиства кръвта от вредните съставки, които остават в резултат на процесите на жизнената дейност на тялото. От бъбреците урината постоянно влиза в пикочния мехур. Тук урината се натрупва преди процеса на уриниране.
  Урината на човека
  След това, през шийката на пикочния мехур, урината навлиза в уретрата, която преминава през мъжкия пенис и излиза. В уретрата често възникват възпалителни и инфекциозни процеси, тъй като те постоянно са в контакт с външната среда. Бъбреците се намират в лумбалния район. Това е сдвоен орган, но жизнената активност на организма е възможна и в присъствието само на един бъбрек.
  В допълнение към филтрирането бъбреците изпълняват друга важна функция - образуването на специален хормон, който участва в създаването на кръвни клетки и контролира кръвното налягане. Във връзка с това нарушение на бъбреците, например нефрит или възпаление на бъбреците, е сериозно заболяване.
  Уретерите са дълги тубули, през които урината от бъбреците напуска пикочния мехур. Това е мястото, където се извършва натрупването на урина. Отличителна черта на пикочния мехур е в стените му, които са съставени главно от гладки мускулни влакна, така че може да бъде сведен до малки размери, ако няма урината, и обратно, значително се разширява, когато голямо количество урина.
  Уретрата е тясна тръба, която може да се разширява по време на ерекцията. Уретра изпълнява две функции - екскреция на урината и екскреция на семенната течност по време на еякулацията. Инфекцията в уретрата и възпалението в нея се нарича уретрит. Такъв възпалителен процес не може да бъде започнат, тъй като той лесно може да премине към други органи.
  Всички органи на пикочната система вътре имат лигавична мембрана, която изпълнява защитна функция. Тя е благодарение на нея, че другите органи са защитени от корозивната урина.
  Репродуктивната система в мъжкото тяло изпълнява функцията на възпроизвеждане на потомството. В тази система се осъществява производството на полови хормони и мъжки полови клетки - сперматозоиди, които са необходими за оплождането. Гениталната подсистема включва също няколко органа:
  Тестиси - органа, в който възниква образуването на сперматозоиди. Структурата на тестисите е доста сложна, те се състоят от много клонове. Ако влезете в тази област на инфекция, човек развива възпалителен процес - орхит.
  Приставки на тестисите действа като пръстен за съхранение. Тук мъжките гамети узряват, а след това продължават. Приставките изглеждат като дълъг тесен канал, навит в спирала. В тези органи също може да има възпаление - епидидимит.
  Семена за въжета - съединителните канали на придатките и уретрата.
  Сексуален пенис - орган, в структурата на който има тъкани, състоящи се от каверни. Благодарение на тези тела пенисът може значително да се увеличи по размер, да стане по-дълъг и по-тънък. В центъра на пениса преминава уретрата, която също служи за осигуряване на влизането на сперматозоидите в женските гениталии.
  Почти всички органи на пикочно-половата система са извън коремната кухина и са отделени отделно. Единственият орган, който се намира вътре, е простатната жлеза. В простатата се образува специална течност, която преминава през уретрата преди да настъпи еякулацията.
  Благодарение на тази течност, както и на някои ензими от семена, сперматозоидите са защитени от агресивната среда на уретрата.
  Чести заболявания на пикочно-половата система и тяхното лечение
  Възпалението на урогениталната система при мъжете може да има различен характер и да се концентрира в различни органи. Всяка част от тази система е податлива на различни инфекции и чести възпалителни процеси, които са резултат от инфекция. Бъбреците в този ред не са изключение. Мъжете могат да открият следните заболявания:
  Уролитиаза, концентрирана в бъбреците
  Това заболяване няма нищо общо с външните инфекции. Изглежда в резултат на образуването на твърди структури в бъбреците. Основната причина е голямо натрупване на калций и пикочна киселина.
  Откриване на болестта може да се използва ултразвук на пикочно-половата система. Лечението в този случай е насочено към премахване на камъни от бъбреците заедно с урината. Ако камъните са твърде големи, тогава те са раздробени хирургически. Уролитиазата често се съпътства от болезнени усещания, особено когато камъните започват да преминават през каналите на урината.
  Пиелонефрит - възпаление на бъбреците, което се причинява от инфекция с бактерии. По правило инфекцията прониква в бъбреците от пикочния мехур, главно заедно с кръвта. Лечението се извършва главно антибактериални лекарства, които се избират в зависимост от естеството на инфекцията и характеристиките на тялото.
  Хидронефроза е заболяване, което се проявява в резултат на блокиране на уретерите. Причината за блокиране може да бъде камъни или подуване. Лечението на такова заболяване се извършва изключително хирургично.
  Бъбречната недостатъчност е бъбречно заболяване, което е хронично. Тъй като бъбреците имат сложна структура, те често имат много различни патологии. Причината за бъбречна недостатъчност може да бъде разнообразие от заболявания и инфекции.
  С това заболяване в организма процесът на образуване на урина е нарушен. Лечението е насочено главно към елиминиране на симптомите на заболяването, както и към борба с причината за появата на бъбречна недостатъчност.
  Гломерулонефритът е възпалителен процес, концентриран в тубулите и гломерулите на бъбреците. Основната причина за заболяването е инфекцията.
  Като правило, при такава болест човек изпитва болка по време на уриниране и открива кръвотечение в урината. Лечението е насочено към премахване на инфекцията. Често причината за гломерулонефрит е често срещана настинка.
  Препоръчително четене - урологични заболявания на мъжете: причини и лечение.
  Болестите на пикочната система на мъжете се проявяват чрез различни симптоми. Едно от тях - нарушение на еректилната функция или процеса на образуване на сперматозоиди. Има много заболявания, които могат да причинят такива прояви. Основната опасност на репродуктивната система, че няма лечение на пикочно-половата система при мъжете може да доведе до безплодие или импотентност, в резултат на което мъжът просто няма да бъде в състояние да имат потомство. Най-честите заболявания включват.
  Кисти на придатъците на тестисите са заболяване, при което кухини с вода се образуват близо до придатъците на тестисите. Пациентът изобщо не изпитва никакви симптоми. Неотложното лечение не изисква патология, така че не уврежда репродуктивната система или тялото като цяло.
  Епидидинамортитът е възпалителен процес в тестисите и техните придатъци, причинени от инфекция. Често причината за болестта е дори обикновена настинка. Пациентът отбелязва подуване на скротума и болезнени усещания. Лечението се дава на човек след тест за урина, което ще обясни естеството на бактериите и тяхната чувствителност към антибактериални средства.
  Торсо на тестисите - извиване на сперматозоида, в резултат на което има запушване на артериите и кръвоносните съдове, както и нарушение на кръвообращението в един от тестисите. Болестта се характеризира със силна болка, подуване и зачервяване. Лечението е възможно само хирургично, докато кордите не са само разпънати, но и фиксирани така, че да няма повтарящо се усукване.
  Тестис рак
  Ракът на тестисите е заболяване, при което в тестисите се появява ракообразен тумор. Тя може да бъде открита с помощта на ултразвук или биопсия. Трябва да се консултирате с лекар, ако мъжът е намерил печат в скротума си. Лечението по правило е възможно само чрез премахване на тестисите.
  Варикоцеле е заболяване, при което се появяват варикозни вени в областта на тестисите. В същото време характерен симптом е рязкото намаляване на броя на произведените сперматозоиди, което може да се определи с помощта на тестове. Лечението се извършва само оперативно, в по-тежки случаи дори е възможно отстраняването на тестиса.
  Това не е пълен списък на болестите, които могат да се появят в пикочо-половата система на мъжете. Важно е да се помни, че появата на болка, заболявания на репродуктивните органи, или необичайно изхвърлянето трябва да се свържете с лекар, за да се премахне болестта веднага и да се избегне по-нататъшно разпространение.
  Безопасен масаж на простатната жлеза в домаМного мъже на възраст над 30 години имат проблеми с простатната жлеза. Към днешна дата медицината знае два начина за лечение на простатата, един от тях, трансректален масаж, може да се направи самостоятелно.
  Ако има проблеми със силата, подобряването на еректилната функция на мъжете може да се постигне чрез приемане на медикаменти, чрез масаж или чрез физически упражнения.
  Добра ефикасност при мъжете и основни правила за поддържането му
  Симптоми на остра бъбречна недостатъчност при деца
  Болката във възпалението на простатата е най-честият симптом и се проявява при почти 95-97% от случаите на простатит. Те нарушават качеството на живот, предизвикват огромен дискомфорт, нарушават съня и работата, изтръгват пациенти.