text: Георги Бърдаров:"Моментът на събуждане на доброто е най-хубав" – АЛТЕРНАТИВ ПРЕС
  Георги Бърдаров е университетски преподавател и ръководител на катедра "Социално-икономическа география" в Геолого-географския факултет на СУ. Журналистиката и писането винаги са му били в кръвта. Бил е и сценарист на някои от най-любимите предавания – "Стани богат", "Това го знае всяко хлапе" и "Аз обичам България". А талантът му на писател му носи победата в първото риалити за писатели "Ръкописът", което той печели с романа си "Аз още броя дните" през 2015-а, а след излизането му томът влиза направо в топ 10 на най-купуваните книги. Георги Бардъров не е един от обикновените университетски преподаватели. Той е интересен, деен, вдъхновен и вдъхновяващ. Води курс по "Презентационно и словесно майсторство и развива своя своя продуцентска къща – "Мусагена", с която да дава път на млади писатели, музиканти, художници. През ноември предстои да издаде нов роман. В следващите редове самият Георги Бардъров ще ни разкаже за новия му роман и за случващото се в дните му.
  –Като писател или преподавател се чувствате повече себе си?
  -Определено като преподавател. Там си е моята територия, когато вляза в час със студентите ,забравям всичко останало. Винаги съм казвал, че най-голямото ми постижение в живота е, че съм преподавател в СУ "Св. Климент Охридски" и също, че това е най-благодатната професия. Всеки ден общуваш с млади, креативни хора, всеки ден научаваш нещо ново.
  –Кое според вас е най-хубавото в човека? Кое най-лошото?
  -Най-лошото е подлостта и жаждата за кръв, а най-хубавото е, че в абсолютно всеки човек спи доброто, въпросът е да бъде събудено. Моментът на събуждане на доброто в човека за мен е най-хубавият!
  –Водите курс по "Презентационно и словесно майсторство". Как се печели вниманието на публиката.
  -Силно начало, силен финал винаги препоръчвам)) Трябва да говориш от сърце, да усети аудиторията, че силно вярваш в това, което говориш. Това е най-сигурният начин да грабнете публиката.
  –Как трябва да се държи един добър оратор на сцената?
  -Уверено,добрият оратор трябва да излъчва две неща: увереност и компетенция. Също много важно е да предава емоция на публиката.
  –Къде са границите на истината в романа" Аз още броя дните " ?
  -Историята е оригинална, истинска, но разбира се има художествена измислица. Трудно може да се каже къде е границата, тъй като истина и фикция се преплитат в целия роман.
  –Защо решихте да разкажете историята на Адмира Исмич и Бошко Бркич ?
  -Много пъти съм казвал, че тази история сама ме намери. Чух я за първи път от студенти на упражнеие в СУ и помня как влезе в мен и не ме остави на мира, докато не я разказах в романа.
  –Тази история какъв отпечатък остави върху живота ви? Промени ли ви по някакъв начин?
  -О, да! Седмицата, която прекарах в Сараево и слушах историите на хората преживели блокадата и войната, ме промени завинаги. Това е като рана, която ще си нося до края на живота ,и тя никога няма да зарасне, винаги ще кърви. Разбрах, че няма никакво значение какви са хората, как са живели, колко са били близки, каква религия изповядват и т.н, решат ли да ги изманипулират и насъскат едни срещу други са готови да убиват и насилват, и то с лекота. Разбрах колко всъщност сме лесни и податливи на манипулация.
  –Кое според вас е в основата на добре разказаната история?
  -Автентичността,трябва да си автентичен или както казва Хемингуей, разказаната от теб измислена история трябва да изглежда по-истинска отколкото, ако наистина се е случила. Иначе няма рецепта, всеки си има своя начин и похват да стигне до сърцата на читателите.
  –Какво бихте посъветвали младите творци?
  -Едно единствено нещо, никога да не се отказват и да вярват в себе си. Аз написах първия си текст на 14 години, цял живот пишех и пращах по издателства, конкурси и т.н и никога никъде не ме отразиха. Не получих дори един отрицателен отговор. Но аз продължавах да пиша и ето, че бях на 39 години, когато публикуваха разказа ми "За петата ракия или колко е хубав живота"。 Той предизвика фурор и трасира пътя ми в литературата. Така, че се наложи да чакам 25 години, но никога не се отказах!
  –Ще издадете нов роман. Разкажете ни повече.
  -Да, дори вече е готов и предстои неговото излизане през ноември. Без да влизам в подробности ,става въпрос за две истински истории, които нямат общо помежду си, но аз ги обединявам в романа, едната е от Холокоста, "Аушвиц", а другата от арабо-израелския конфлитк. Две са и основните послания в романа, в които много силно вярвам – силата на човешкия дух, която не познава граници ,и прошката на непростимите неща в живота.