text: Преподобни Иоан Рилски, Димитрий Бесарбовски и Теодосий Търновски. Захарий Зограф. Троянски манастир. 1847 г.
  Преподобни Димитрий Басарбовски се родил в село Басарбово, което се намира на 8-9 километра от град Русе. Паисий Хилендарски сочи 1685 г. навярно като година на смъртта му.
  Той бил цивилно лице. Живеел просто. Имал няколко овци. Засадил си малко лозе до една река. Там си направил малка колиба. Прекарал целия си живот сам. Със светия си живот угодил на Бога. На същото място умрял и там бил погребан. По-късно Бог открил на някои човеци неговите мощи. Последните били пренесени в село Басарбово, Русенско. Край тях ставали изцеления. Така с простото си житие св. Димитрий просиял всред българския народ. Бог го прославил посмъртно с много чудеса.
  Предходна статия от дата 03.11.2014 г. / 21:37:25 : "10.11 по еретическия, †28 октомври по православния календар - Св. великомъченица Параскева. Свв. мъченици Терентий, Неонила и седемте им деца. Св. Димитрий Ростовски митрополит . Св. свещеномъченик Кириак Йерусалимски. Св. преподобни Стефан Саваит"
  Следваща статия от дата 03.11.2014 г. / 20:50:02 : "04.11 по еретическия, †22 октомври по църковния календар - Св. равноапостол Аверкий. Свв. мъченици Александър епископ, Ираклий войн, и 4 жени: Анна, Елисавета, Теодотия и Гликерия. Свв. преподобни Теодор и Павел Ростовски. Икона на Пресвета Богородица '"
  22.02 по еретическия, †9 февруари по църковния календар - Свети мъченик Никифор. Св. свещеномъченици Маркел, епископ на Сицилия и Филагрий, епископ Кипърски
  Тогава Никифор отново изпратил други едни приятели със същата молба, но презвитерът и тях не поискал да ги чуе. Той отхвърлил и за трети път изпратените при него, не послушал молбата им, не склонил на милост и не простил на брата си, който смирено търсел неговата прошка. Тъкмо обратното - ожесточил сърцето си и останал неумолим, забравил думите на нашия Господ Иисус Христос, Който е казал: “прощавайте, и простени ще бъдете”. И още: “ако принасяш дара си на жертвеника, и там си спомниш, че брат ти има нещо против тебе, остави дара си там пред жертвеника и иди първом се помири с брата си, и тогава дойди и принеси дара си”; а също и: “ако простите на човеците съгрешенията им, и вам ще прости Небесният ви Отец”.
  По онова време - при царуването на Валериан и Галиен- Саприкий, като християнин, също бил заловен и отведен при игемона за изтезания.
  - Моля те, мъчениче Христов - казал той, - прости ми, ако като човек с нещо съм съгрешил пред тебе. Писано е: “искайте, и ще ви се даде”- и ето, затова аз те моля - дай ми прошка!
  Но неговият коравосърдечен приятел Саприкий не склонил и пред тези молби; той не си спомнил думата на Господа: “възлюби Господа, Бога твоего, с всичкото си сърце... възлюби ближния си като себе си”, а като запушил ушите на сърцето си, останал като глуха аспида, отхвърляйки молбите на онзи, който го заклинал. Така Саприкий не проумял реченото в Евангелието, че който прощава на ближния си, той ще бъде опростен, и не послушал думите на Господа: “с каквато мярка мерите, с такава ще ви се отмери”. Ето защо Господ, праведният Съдия, със Своя справедлив съд вдигнал благодатта Си от Саприкий и той веднага отпаднал от Господа и се лишил от изплетения за него венец на мъченичество.
  Тогава един от мъчителите отишъл при игемона и му доложил, че Саприкий е обещал да принесе жертва на боговете, но има един - прибавил той, - който иска да умре за така наречения Христос, поради което вика високо:
  Игемонът като чул това, заповядал да пуснат Саприкий на свобода и вместо него да посекат Никифор. Така светият мъченик бил умъртвен за Христа - на деветия ден от месец февруари- и радостен заминал при Христа Господа, за да приеме от Неговата десница венеца на победата и да застане пред Него в лика на светите мъченици, които прославят Отца и Сина и Светия Дух, Единия Бог в Троица, на Когото подобава чест и поклонение, слава и величие навеки, амин.