text: Аневризми на лечение на мозъчни съдове с народни средства - Усложнения - 2021
  Как да се предотврати разкъсване на аневризма на мозъчните съдове - признаци на заболяването на ранен етап
  Идеята за внезапна смърт плаши всички без изключение. Наистина, ужасно е да напуснеш живота, без да имаш време да кажеш сбогом на близки, без да завършиш всички неща, без да осъзнаваш всичките си желания.
  За щастие, няма много причини, които могат да бъдат фатални наведнъж. Повечето болести се появяват за първи път с различни симптоми за дълго време. Но има редки изключения.
  Най-често човек умира неочаквано поради церебрална аневризма, чиито признаци може да не се проявят по никакъв начин в продължение на много години. Ето защо тази болест е толкова опасна и изисква профилактична диагноза при най-малкото подозрение.
  Мозъчна аневризма - какво е и кое е опасно
  Аневризма на плавателния съд е патологично разширение на неговия лумен, придружено от изтъняване и изтласкване на съдовата стена, което заплашва да го разкъса. Това може да се случи на всяка част от кръвния поток.
  Мозъчната аневризма се проявява съответно чрез растежа на съда в човешкия мозък. Когато целостта му е нарушена поради изтъняване и разкъсване, кръвта се излива в околната мозъчна тъкан с образуването на хематом.
  Това води до нарушена циркулация на кръвта, както в резултат на самия кръвоизлив, така и поради компресия на здрави съдове. Налягането в кутията на черепа се увеличава, което води до по-нататъшно влошаване на ситуацията.
  В основата си всички съдови аневризми са еднакви, но се различават по размер в зависимост от стадия на заболяването:
  малки (до 3 mm в диаметър);
  малки (до 11 mm);
  среда (до 25 mm);
  гигантски (по-голям от 25 mm в диаметър).
  Също така, аневризмите могат да бъдат многократни и единични.
  По външен вид излъчват:
  сакуларна аневризма (разширяване на типа торбичка с кръв);
  сферична или странична (подобна на тумор на стената на съда);
  вретено (като вретено);
  смесена (симбиоза на всички форми).
  Визуално различни видове аневризми са представени на снимката по-долу:
  Аневризма може да възникне навсякъде, но най-голямата опасност се състои в лезии на съдовете на основата на мозъка, сънната артерия, предната, средната мозъчна, вертебралната артерия. Също така, рискът от внезапна смърт се увеличава с множество разширения на съдовата стена в областта на артериалните анастомози.
  Защо се случват аневризми?
  Причините за церебралните аневризми са причинени от наследствени фактори, които създават предразположеност към заболяването.
  Затворени или открити наранявания на главата от силен удар. Резултатът е отделяне на стената на кръвоносния съд, неговата еластичност намалява. В същото време съществува опасност за развитието на аневризма. Нещо повече, аневризма може да се прояви дълго време след травматично излагане.
  Възпаление на менингите (менингит), причинено от инфекциозни причини. Причинителите на менингита са различни микроорганизми, вируси и гъбички. Възпалените мозъчни мембрани засягат артериите в съседство с тях, образувайки дефекти в стените им. Впоследствие на това място се формира аневризма.
  Инфекциозни болести. Причинителите на инфекциозни заболявания, които засягат органите и системите, причиняват възпалителни процеси, които засягат стените на артериите в мозъка. Болести като бактериален ендокардит или сифилис образуват локални дефекти в стените на кръвоносните съдове в различни органи, включително мозъка.
  Наследствените заболявания, засягащи синтеза на колаген, водят до отслабване на обвивката на съединителната тъкан на артериите, която с повишаване на кръвното налягане лесно образува аневризма. Това са болести като синдром на Марфан, туберозна склероза, неврофиброматоза. Допринася за образуването на аневризми от сърповидно-клетъчна анемия, синдром на Ehlers-Danlos, автозомно доминантно вродено поликистозно бъбречно заболяване.
  Повишеното кръвно налягане води до силен ефект върху стените на артериите, те стават опън. Стените на артериите, дори и здрави, не издържат на високо налягане, затова в повечето случаи, когато се открие аневризма, се диагностицира и артериална хипертония. Кръвното налягане се увеличава от заболявания на бъбреците, сърцето, ендокринните смущения.
  Автоимунни заболявания. Нарушения в имунната система, водещи до производството на автоантитела, водят до неинфекциозни възпаления, когато антителата започват да разрушават клетките на тялото.
  Атеросклерозата. Свиването на лумена на кръвоносните съдове със склеротични плаки води до увеличаване на налягането, в резултат на което стената на артерията се разтяга, образувайки аневризма.
  За появата на церебрални аневризми е необходима комбинация от следните фактори:
  склеротични явления в съдовете на мозъка, причиняващи образуването на холестеролни плаки по стените;
  генетични причини за липсата на еластичност и сила на стените на кръвоносните съдове;
  хронични инфекциозни заболявания, с увреждане на кръвоносните съдове;
  увреждане на артериалните стени от вродена природа;
  травматични ефекти върху главата с дълготрайни последствия;
  За разлика от стените на венозните съдове, артериите имат гладки мускули, които могат да компенсират скока на кръвното налягане. Аневризми на мозъчни кръвоносни съдове са причинени от множество причини, стрес-фактори играят важна роля в тях.
  Продължителното нервно напрежение може да доведе до устойчива артериална хипертония, която провокира образуването на аневризми.
  Както бе споменато в началото на статията, основната опасност от това заболяване е, че признаците на мозъчната аневризма са напълно отсъствали дълго време. Те може и да не стигнат до внезапен резултат. И ако се появят, те не са специфични.
  Следователно е необходимо да се изследват съдовете на мозъка по време на развитието на някой от следните симптоми:
  замъглено виждане, упадък, болка в очите;
  разширяване на зеницата от едната страна;
  едностранно подпухналост на лицето;
  с големи аневризми, пареза или конвулсии на лицевите мускули е възможно.
  Ярките признаци на церебрална аневризма се появяват непосредствено преди разкъсването му.
  В този момент има много тежко главоболие, както и:
  епилептичен припадък и др.
  Разбира се, симптомите са по-изразени, колкото по-голяма е аневризма.
  Шансовете за спасяване на пациента с разкъсване на аневризма са много малки. Успехът на спешната терапия е пряко зависим от времето, което е започнало, от тежестта на кървенето и вида на повредения съд. Ето защо е важно лечението да започне възможно най-скоро.
  Следните симптоми показват разкъсването на съда:
  остро непоносимо главоболие и нарушение на речта (ако пациентът е в съзнание);
  Инструкцията с всички тези признаци е проста - необходимо е да се повика линейка и възможно най-скоро да се предаде жертвата в болницата.
  Диагностика на церебрална аневризма се извършва с помощта на най-съвременните методи на инструментални изследвания:
  Честотата, с която се открива церебралната аневризма сред общата популация, е доста трудна за проследяване. Това се дължи на трудности при диагностицирането на тази патология и на характеристиките на клиничното му развитие. Въпреки това, според различни клинични данни, средната честота на церебралните аневризми е около 10 - 12 случая на сто хиляди души. Според морфологичното изследване (аутопсия) почти 50% от неексплодираните аневризми се откриват на случаен принцип.
  Основната опасност от церебрални аневризми се дължи на високия риск от разкъсване с развитието на интракраниално кървене (кръвоизлив в субарахноидалното пространство или субарахноидален кръвоизлив), което е необходимо състояние на медицинска помощ. Според статистиката от западните клиники, 10% от пациентите с субарахноидален кръвоизлив умират почти мигновено, преди да са в състояние да предоставят всякакви медицински грижи, 25% през първия ден, 40-49% в рамките на три месеца. По този начин, смъртността от разкъсана аневризма е около 65%, с голяма част от смъртните случаи през първите няколко часа и дни след инцидента.
  Към днешна дата единственият ефективен метод за лечение на церебрални аневризми е хирургична намеса, която обаче, дори и при сегашното ниво на развитие на медицината и неврохирургията, не гарантира сто процента оцеляване. Трябва обаче да се разбере, че рискът от смърт от внезапно разкъсване на аневризма е почти два до два и половина пъти по-висок от рисковете, свързани с хирургичната намеса.
  Най-високата честота на церебралните аневризми е около 20 случая на 100 000 население, което е типично за Финландия и Япония.
  Аневризми на мозъчни съдове са почти един и половина пъти по-разпространени сред женската популация.
  Гигантските аневризми се срещат 3 пъти по-често при жените.
  Мозъкът е един от най-важните органи в човешкото тяло, тъй като регулира работата на повечето вътрешни органи и освен това осигурява по-висока нервна и умствена активност. Тези функции са възможни благодарение на богатото и добре развито кръвоснабдяване на мозъка, тъй като кръвта осигурява притока и изтичането на регулиращи хормони и други биологични вещества, а също така осъществява доставянето на хранителни вещества и кислород. Трябва да се отбележи, че мозъчната тъкан е изключително чувствителна към кислородно гладуване. В допълнение, мозъкът консумира огромно количество енергия - почти 20 пъти повече от еквивалентната мускулна маса.
  Кръвоснабдяването на мозъка се осъществява от два големи кръвоносни съда - сдвоената вътрешна каротидна артерия и несдвоената базиларна артерия. Тези съдове дават много разклонения, които осигуряват кръвообращението в областта на други органи на шията и главата, както и горната част на гръбначния мозък и малкия мозък. На нивото на мозъчния ствол, тези артерии образуват така наречения кръг на Уилис - мястото, където всички тези съдове се присъединяват към обща формация, от която се отклоняват три двойки главни артерии на мозъка. Такава организация на кръвоносните съдове помага да се избегне намаляване на кръвообращението в мозъка по време на блокиране (тромбоза) на базиларната или сънната артерия.
  Предната мозъчна артерия осигурява кръв за страничната повърхност на полукълбото, част от предната и теменната част.
  Церебралните артерии образуват обширна разклонена съдова мрежа, която чрез формиране на поредица от малки артериални стволове осигурява кръвообращението в цялата медула.
  Изтичането на венозна кръв се осъществява през повърхностните и дълбоки вени на мозъка, които се вливат в специалните синуси, образувани от дура матер. Тези синуси се формират от твърди структури и следователно не се срутват, когато са повредени. По тази причина откритите наранявания на черепа често са съпроводени с тежко венозно кървене.
  Трябва да се отбележи, че почти всички видове съдове са взаимосвързани по един или друг начин, т.е. те образуват анастомози (интерваскуларни връзки). В повечето случаи тези анастомози изпълняват важна физиологична роля, като приспособяват кръвообращението към променящите се условия и изисквания. Въпреки това, в някои случаи, свързването на кръвоносните съдове може да стане място на аневризма, тъй като тези образувания са изложени на доста високо налягане.
  Артериалните артериални анастомози обединяват артерии с различни размери и произход. Тези съединения образуват развита мрежа от заобикалящи мерки за кръвта, така че кръвообращението може да се поддържа дори ако някои съдове са блокирани. Въпреки това, ако ключовите артерии са повредени или блокирани, тези анастомози може да не са ефективни.
  Артериовенозните анастомози се образуват между артериолите (най-малките артерии) и вените с различни диаметри. Осигурете преразпределение на кръвта, ако е необходимо, чрез отклоняване на притока на кръв директно във венозното легло. Трябва да се отбележи, че при образуването на анастомоза между голяма артерия и вена, съществува висок риск от образуване на аневризма (налягането в артериалната система значително надвишава това в венозната мрежа).
  В микроскопичната структура на артериите на мозъка се разграничават 3 черупки, всяка от които изпълнява определена функция. Трислойната структура осигурява по-голяма здравина и позволява на корабите да се адаптират към променящите се условия на вътрешната среда.
  Вътрешната облицовка на съда или интима е представена от ред от един ред малки ендотелни клетки, които влизат в пряк контакт с кръвта. Този слой е доста тънък и уязвим за редица неблагоприятни фактори. Освен това той е доста крехък и лесно се уврежда от механични фактори. Това се дължи на малкия брой влакна на съединителната тъкан в структурата на вътрешната обвивка. На повърхността на ендотелните клетки са специални вещества, които предотвратяват съсирването на кръвта и предотвратяват образуването на кръвни съсиреци. Трябва да се отбележи, че клетките на вътрешната облицовка получават хранителни вещества и кислород директно от кръвта, която тече в съда. Това явление става възможно чрез забавяне на притока на кръв в стената на съда.
  Средната обвивка на артериите се състои от слой от еластични влакна от съединителна тъкан, които образуват еластичен скелет и слой от мускулни клетки, които осигуряват ригидност и участват в адаптивни реакции (стесняване и разширяване на кръвоносните съдове за регулиране на налягането и скоростта на кръвообращението).
  Външната обвивка (адвентиция) е представена от мрежа от съединително тъканни влакна, които значително укрепват съдовата стена. Освен това в този слой се намират кръвоносните съдове, които захранват артериите и вените, както и нервните влакна.
  Трябва да се разбере, че повечето аневризми се образуват в резултат на издатина на вътрешната хориоида чрез дефекта на средната и външната обвивка. В резултат се образува своеобразна обемна кухина с тънки стени, която по всяко време може да се разкъса и да причини хеморагичен инсулт, вътречерепно кървене и редица други усложнения. Освен това, в областта на аневризма, скоростта и типът на кръвния поток се променят значително, настъпва турбуленция и се появява застой на кръвта. Всичко това значително повишава риска от образуването на кръвни съсиреци, чието отделяне и миграция може да провокира исхемия (кислородно гладуване) на мозъчна област или друг орган (в зависимост от местоположението на аневризма).
  За по-добро разбиране на патологичните процеси, протичащи в кутията на черепа по време на образуването на аневризма и нейното разкъсване, е необходимо да се разбере структурата на менингите и тяхната функция.
  Дура матерът се намира най-повърхностно над другите две. Състои се от здрава и здрава съединителна тъкан, която се съединява с костите на черепа от външната повърхност. Вътрешната повърхност е гладка. В областта на мозъчните бразди, дура матерът образува специални израстъци, в които се намират венозните синуси, както и процеси (големи и малки, с форма на полумесец, тъпан на малкия мозък, диафрагма на турското седло), които са разделени от някои части на мозъка.
  Арахноидата (арахноидея) е разположена директно под твърдата мозъчна материя, от която е разделена от тясно пространство, пълно с мастна тъкан и капиляри. Създадена от мрежа от съединително тъканни влакна, които са преплетени една с друга и с малки кръвоносни съдове. В областта на основата на мозъка арахноидната мембрана образува поредица от цистерни - специални кухини, в които се акумулира цереброспиналната течност.
  Материята на пиа се намира в непосредствена близост до медулата, като повтаря всички извивки и намотки на полукълбите на мозъка. На някои места между пиама и арахноида има тясна празнина, запълнена с гръбначно-мозъчна течност. В дебелината на черупката са кръвоносните съдове.
  По този начин, мозъкът се намира в ограничена "затворена" кухина, така че всички промени в обема незабавно влияят на състоянието на мозъка и неговата функция, тъй като настъпва състояние на повишено вътречерепно налягане. Това се случва с развитието на тумори в черепната кухина, с подуване на мозъка, с прекомерно производство на гръбначно-мозъчна течност. В допълнение, вътречерепното налягане се увеличава при субарахноидално кървене, т.е. с кървене от съд, разположен под арахноида. В повечето случаи такова кървене е резултат от руптура или нараняване на аневризма.
  Появата на церебрални аневризми е свързана предимно с нарушения на структурата на съдовата стена и причините за това могат да варират и не винаги е възможно да се определи. Под действието на патологични фактори, вътрешният еластичен слой се разрушава, което в комбинация с дефекта на еластичните структури на средната и външната облицовка на съда създава предпоставки за интима издатина с форма на торба. Нарушаването на целостта на мускулните влакна на средната обвивка и слабата устойчивост на външната обвивка създават условия, при които съдът не може да компенсира ефектите на хроничния хемодинамичен стрес (високо налягане вътре в съда). Локализираната турбулентност на кръвния поток в областта на съдовата бифуркация (мястото на артериалната бифуркация) може да създаде достатъчно налягане, за да образува аневризма на това място.
  Ролята на различни фактори в развитието на аневризма все още не е добре разбрана. Повечето учени предлагат теория за множество причини, тъй като тя се основава на взаимодействието между вътрешни и външни фактори, като например атеросклероза и високо кръвно налягане в комбинация с вродена предразположеност и различни съдови аномалии.
  Вродена. Вродени съдови дефекти включват различни генетични патологии, при които структурата на съединително тъканните влакна се нарушава или се образуват артериовенозни анастомози между големите артерии и вените. Освен това, вследствие на вродени дефекти, могат да се образуват и други съдови аномалии, които до известна степен отслабват съдовата стена и допринасят за образуването на аневризми.
  Генетичната предразположеност е един от основните рискови фактори за развитието на вродени и придобити аневризми на мозъчни съдове. В повечето случаи появата на това заболяване е свързана с различни патологии на синтеза на колаген или други видове съединителни влакна. Това се обяснява с факта, че с анормална структура на протеините, които съставляват скелет на съединителната тъкан на съдовата стена, рискът от дефекти се увеличава и устойчивостта на механичен стрес значително намалява.
  Отделно е необходимо да се посочи такава патология като коарктация на аортата, която е вроден дефект на главната артерия на тялото - аортата. Това заболяване се среща при почти 8% от новородените със сърдечни дефекти и представлява значително стесняване на аортния лумен (което често се комбинира с други вродени сърдечни дефекти). Към днешна дата се приема, че съществува връзка между някои генетични и хромозомни заболявания и тази патология. С тази аномалия рискът от церебрална аневризма се увеличава значително.
  Увеличаването на кръвното налягане за доста дълъг период от време ефективно се компенсира от редица физиологични механизми, но при продължително протичане на заболяването, както и при липса на адекватно медицинско лечение, тази патология причинява редица промени в съдовете и вътрешните органи.
  Трябва да се отбележи, че артериалната хипертония често се комбинира с атеросклероза, заболяване, при което се нарушава метаболизма на редица липидни вещества (мазнини и холестерол), които се отлагат в съдовата стена. Това значително увеличава риска от развитие на такива усложнения като инфаркт на миокарда, хеморагичен и исхемичен инсулт. В допълнение, атеросклерозата сама по себе си може да провокира появата на аневризми в съдовете на мозъка, тъй като атеросклеротичните плаки по-скоро силно отслабват съдовата стена.
  Доста често срещана причина за церебралните аневризми са различни инфекции. Това се дължи на факта, че при огнищата на инфекцията възниква възпалителна реакция с производството на голям брой различни провъзпалителни вещества, които в различна степен променят свойствата на съдовата стена и причиняват дегенеративни увреждания. Освен това често се среща дифузна инфилтрация на съдовата стена от бактерии, техните метаболитни продукти, както и гореспоменатите провъзпалителни вещества. В резултат на това, трите черупки на съда губят своята еластичност и сила, създават се предпоставки за появата на различни издатини на интимите на съдовете. Трябва да се отбележи, че в този случай вътрешната облицовка на артерията също е значително отслабена и следователно рискът от неговото разкъсване е изключително висок.
  Бактериален ендокардит. В преобладаващата част от случаите инфекциозните аневризми се намират в отдалечените клони на средната мозъчна артерия (75 - 80% от случаите), което показва емболичния характер на тези лезии. Emboli се наричат ​​малки фрагменти от кръвни съсиреци или, в този случай, гной, който с кръвен поток падна в място, отдалечено от основния фокус. Бактериалният ендокардит е сериозно и опасно заболяване, при което инфекциозните агенти засягат вътрешната повърхност на сърцето. В същото време се развива постепенно увреждане на клапния апарат на сърцето, нарушава се работата на сърдечния мускул. В повечето случаи, лявото предсърдие и вентрикула са повредени, т.е. частта на сърцето, която е пряко включена в инжектирането на кръв в артериалното легло. В резултат на това инфекциозните агенти заедно с кръвния поток могат лесно да навлязат в системното кръвообращение и да засегнат отдалечени органи. Увреждане на мозъчните съдове се наблюдава в почти 4 случая от 100. При сходен характер на развитието на аневризма, рискът от кървене е изключително висок.
  Менингитът се нарича инфекциозно-възпалителна лезия на менингите. Същевременно инфекциозните агенти инфектират и кръвоносните съдове, като ги инфилтрират от външния към вътрешния съдов слой, като по този начин ги отслабват и създават предпоставки за поява на аневризми или други патологии.
  Аневризми в резултат на затворена травма на главата обикновено се намират в областта на периферните кортиални разклонения на артериите. Те възникват в резултат на контакта на повърхността на мозъка и съответно с мозъчните артерии с ръба на сърповия процес на дура матер.
  Често след силно механично действие се образуват травматични ексфолиращи аневризми, които по своята структура се различават донякъде от истинската аневризма, тъй като се образуват не поради интимална издатина през другите две обвивки на съда, а поради изтичане на кръв между тези мембрани. По този начин в съда се образува патологична кухина, която постепенно стратифицира мембраните. Освен факта, че заплашва да разкъса и кърви, мястото на отлъчване постепенно стеснява лумена на артерията, като по този начин намалява притока на кръв в съответните части на мозъка. Постоянно нарастващата кухина на фалшивата аневризма постепенно притиска околните нервни тъкани и нерви, причинявайки тежък дискомфорт и неврологичен дефицит с различна тежест. Трябва също така да разберете, че на мястото на образуването на тази травматична аневризма се създават предпоставки за образуването на кръвни съсиреци. По принцип тези дисекционни аневризми се намират в основата на черепа, на нивото на големи съдови стволове.
  Повечето аневризми не се проявяват до момента на разкъсване, което е свързано с висока степен на заболеваемост и смъртност. Някои аневризми се проявяват само с леки симптоми, които често се пренебрегват, следователно случаите на диагностициране на тази патология след развитието на интракраниално кървене не са рядкост. Поради тази причина е изключително важно незабавно да се свържете с компетентен специалист и да преминете всички необходими изпити.
  В някои случаи обаче церебралните съдови аневризми могат да имат някои симптоми. В повечето случаи клиничните прояви се проявяват с доста голям размер на аневризма, но често малките аневризми са симптоматични. Това се дължи на факта, че основата на клиничната картина се състои от неврологични признаци, които се появяват в резултат на компресия на мозъка чрез обемно образуване - съдова аневризма.
  Неексплодираната мозъчна съдова аневризма може да се прояви със следните симптоми:
  Замъглено виждане Близостта на аневризма към зрителните нерви (нерви, които предават зрителни импулси от ретината към тилните области на мозъка) може да доведе до частична компресия на тези нерви с нарушено зрение. Въпреки това, в зависимост от местоположението на аневризма, тези нарушения могат да се проявят по различни начини. В непосредствена близост до оптичната хиазма може да се получи частична или пълна загуба на зрението.
  Конвулсии. Някои аневризми, особено големи (с диаметър над 25 mm), могат да притискат моторните участъци на мозъчната кора, като по този начин провокират неконтролируеми мускулни контракции - конвулсии. В същото време тези гърчове се различават от епилепсията, но диференциалната диагноза може да бъде направена само въз основа на подробен преглед.
  Главоболие Главоболието е доста често срещан симптом на церебрална аневризма. Обикновено болезненото усещане възниква от компресията на меката и арахноидна травма, при която се намират доста голям брой болкови рецептори и нервни влакна. Когато аневризма е разположена дълбоко в мозъка, подобни симптоми се развиват изключително рядко, тъй като самият мозък е лишен от болкови рецептори. Обикновено главоболието е едностранно, с подостра природа, с преобладаваща локализация в областта зад очите, по-скоро често пулсираща болка.
  Преходна исхемична атака. Преходна исхемична атака е пристъп на остър мозъчно-съдов инцидент с продължителност до 24 часа. Проявите зависят от засегнатите артерии и съответно мозъчните области, податливи на кислородно гладуване. Най-типичните симптоми са замаяност, загуба на съзнание, гадене, повръщане, временна загуба на ориентация във времето и пространството, загуба на паметта, загуба на чувствителност с пълна или частична загуба на определени усещания, различна парализа, речево нарушение.
  Дисфункция на черепния нерв. Черепните нерви са нервни влакна, които осигуряват двигателната и сензорна инервация на главата, шията и някои други части на тялото. Когато са притиснати, могат да се появят различни неврологични нарушения, като парализа на лицевите мускули, нарушение на вкуса, невъзможност да се обърне главата в посока, противоположна на увреждането, частично или пълно пропускане на горния клепач, загуба на слуха с появата на тинитус или дори слухови халюцинации.
  Болка в лицето. Много често аневризми, които произхождат от клоните на вътрешната сънна артерия, стискат клоните на лицевия нерв, причинявайки периодични болки в лицето.
  В допълнение към горните симптоми, много пациенти, които са имали руптура на аневризма, описват редица симптоми, които се появяват 2 до 3 седмици преди развитието на субарахноидален кръвоизлив. В повечето случаи тези симптоми могат да се считат за късно, тъй като те се появяват малко преди почивката, но ако ги забележите навреме и потърсите медицинска помощ, можете значително да увеличите шансовете си.
  Трябва да се разбере, че в повечето случаи тези симптоми се срещат рядко и обикновено са леки. Изключително трудно е да се диагностицира или дори да се приеме аневризма на мозъчните съдове, базирана само на тези прояви.
  Субарахноидалното кръвоизлив в абсолютно мнозинство от случаите има изразена клинична картина, проявяваща се с тежки главоболие и други неврологични симптоми. Поради тази причина повечето пациенти по един или друг начин търсят медицинска помощ.
  Следните симптоми са характерни за разкъсване на аневризма на главата:
  Тежко главоболие. Изключително тежко главоболие е характерно за вътречерепно кървене, което много пациенти описват като атака на най-тежкото главоболие, което са преживявали. Този симптом възниква поради дразнещия ефект на разлятата кръв върху менингите, в които, както е споменато по-горе, се намират голям брой нервни окончания. Отсъствието на този симптом е изключително рядко и често показва атака на амнезия при пациент.
  Признаци на дразнене на менингите. Изтичащата кръв има изразено дразнещо действие върху менингите и освен това, под въздействието на нарастващ хематом, настъпва тяхното постепенно компресиране. Основните прояви на този процес са описаните по-горе главоболие, фотофобия, както и ригидност и болка в мускулите на врата, мускулите на гърба и краката. Последният знак показва невъзможността да се докосне гърдите с брадичката, т.е. ограничената подвижност на шията, както и невъзможността да се огънат краката в тазобедрената става. Това се обяснява с факта, че когато главата е огъната и краката се движат, настъпва известно разтягане на менингите, което причинява рефлекторно свиване на мускулите, които блокират тези движения.
  Внезапна загуба на съзнание. Почти половината от пациентите с разкъсан церебрален аневризъм бледят. Това се случва, защото поради нарастващия хематом се наблюдава постепенно увеличаване на интракраниалното налягане, което в крайна сметка става по-високо от налягането, при което в мозъка настъпва подходящо кръвообращение. Резултатът е остра липса на кислород с загуба на част от неврологичните функции.
  Диагнозата на церебралната аневризма е сложен процес, чиято цел е не само да идентифицира аневризма като такава, но и да определи общото здравословно състояние и наличието на съпътстващи заболявания. Тази тактика е необходима както за идентифициране на възможните причини за аневризма, така и за подготовка за хирургическа интервенция.
  В допълнение към тези изследователски методи е важно да се вземе анамнеза, т.е. разговор с пациента или неговите роднини, за да се определи историята на заболяването.
  По време на разговор с пациент се определят следните показатели:
  Физическият преглед е набор от процедури, по време на които лекарят провежда общ преглед, а също така извършва специфичен неврологичен преглед.
  Палпация. Палпацията е метод за физическо изследване, при което лекарят, чрез натискане на различни части на тялото, разкрива болезнени области, определя областите на подуване, усеща кожни образувания. Когато церебралната аневризма на мозъка, палпацията обикновено е неинформативна, но може да помогне при идентифицирането на други свързани заболявания. Особено важен показател е състоянието на кожата, тъй като много системни заболявания на съединителната тъкан, при които се появяват предпоставки за развитието на аневризма, се отразяват върху кожата (настъпва прекомерна разтегливост на кожата, появяват се различни израстъци и обемни лезии).
  Percussion. Ударът е подслушване на определени части от тялото, за да се идентифицират области с висок или нисък акустичен резонанс. При аневризма на мозъчните съдове това изследване рядко се използва, но помага да се идентифицират някои от свързаните с тях патологии от други органи - сърцето и белите дробове.
  Аускултация. Аускултацията е метод на физическо изследване, при който лекарят с помощта на стетофонендоскоп слуша различни шумове на тялото. При церебрална аневризма аускултацията може да разкрие необичайни звуци на нивото на сърцето и аортата (които се появяват при бактериален ендокардит, коорктация на аортата), както и на нивото на сънните артерии.
  Измерване на кръвното налягане. Измерването на кръвното налягане е рутинен метод за изследване на пациентите. Позволява да се определи общото състояние на тялото в момента (понижено налягане може да означава масивна загуба на кръв или увреждане на вазомоторния център на мозъка), както и предполагаема причина за образуването на аневризма. В допълнение, повишеното кръвно налягане при пациенти с неексплодирана аневризма е определен рисков фактор, който значително увеличава шансовете за разкъсване и кръвоизлив.
  Неврологичен преглед. Неврологичното изследване е най-важното и информативно при изследване на пациенти с церебрална аневризма. По време на тази процедура, лекарят оценява сухожилно-мускулни и кожни рефлекси, определя наличието на патологични рефлекси (които се появяват само при определени заболявания и увреждане на централната нервна система). Освен това се проверява двигателната активност, открива се дефицитът на чувствителната сфера. Ако е необходимо, се определят признаци на дразнене на менингите. Трябва обаче да се разбере, че в повечето случаи получените данни не са достатъчни, за да се определи мозъчната аневризма, а за по-точна диагноза е необходим инструментален преглед.
  Този метод на изследване е най-информативен за церебралните аневризми и е основа за диагностицирането на тази патология. В допълнение към идентифицирането на аневризми като такива, медицинското изобразяване ви позволява да определите техния брой, местоположение, размер, връзката с части от мозъка и други съдове.
  признаци на вътречерепно кървене;
  наличието на кръвни съсиреци в кухината на аневризма.
  идентифицира зоните на мозъка с нарушена циркулация на кръвта.
  Една лумбална (лумбална) пункция е пункция на всичките три менинги на нивото на лумбалния отдел на гръбначния стълб, за да се получи цереброспиналната течност. Тази процедура се извършва при стерилни условия от висококвалифициран персонал. Обикновено, пункцията се извършва на нивото между втория и третия или третия и четвъртия лумбален прешлен, т.е. където няма гръбначен мозък. Рискът от усложнения с правилно извършена процедура е минимален.
  За откриване на субарахноидален кръвоизлив се използва лумбална пункция, в случаите, когато не са налични или неефективни медицински методи за изобразяване. В същото време в анализа на цереброспиналната течност (цереброспиналната течност) се откриват следи от кръв.
  ЕЕГ ви позволява да идентифицирате различни неврологични заболявания, идентифицирате области на увреждане или церебрална исхемия, провеждате диференциална диагноза на някои заболявания със симптоми, подобни на аневризми. Въпреки това, този метод е най-ценен при извършване на хирургическа интервенция, тъй като позволява да се оцени мозъчната активност по време на операцията.
  Пълна кръвна картина с брой на тромбоцитите. Позволява ви да разпознаете някои инфекции, да определите степента на анемия, да разпознаете риска от кървене по време на операцията.
  Кръвни електролити. Необходимо е да се определи началното ниво, на което ще може да се базира корекцията по време на операцията.
  Функционални тестове за чернодробна функция. Позволява ви да идентифицирате патологията на черния дроб, от нормалното функциониране на който зависи много други показатели на тялото Ако има сериозни аномалии, се изисква някаква корекция.
  Към днешна дата единственото ефективно лечение на церебралната аневризма е операцията. Лечението с лекарства се използва само за стабилизиране на пациентите или в случаите, когато хирургичната намеса не е възможна или е противопоказана.
  Хирургичното лечение има за цел да изолира кухината на аневризма и да я отстрани от мозъчното кръвообращение. Това намалява риска от скъсване и елиминира ефекта от притискането на съседните тъкани.
  Към днешна дата са разработени няколко вида операции, всяка от които има ясно определени показания. Ефективността на хирургичното лечение, за съжаление, не е 100%, но рисковете от хирургическа намеса многократно се припокриват с вероятните рискове от разкъсване на аневризма на мозъчния съд.
  Краниотомия и подрязване на аневризма. Този метод се основава на отваряне на черепа (краниотомия) и инсталиране на специална метална скоба директно върху врата на аневризма, като същевременно се запазва основния съд. Резултатът е постепенна некроза на кухината на аневризма, последвана от нейното заместване с съединителна тъкан. Съществен недостатък на този метод е невъзможността за достъп до съдове, разположени близо до жизнените центрове или дълбоко в мозъка.
  Ендоваскуларно отстраняване на аневризма. Ендоваскуларният метод (латински за интраваскуларен) е минимално инвазивен и високо ефективен метод за елиминиране на аневризми. С този метод се въвежда специален гъвкав катетър през един от отдалечените съдове в кръвния поток и постепенно, под постоянен рентгенов контрол, се придвижва към аневризма. След това, от този катетър, в кухината на аневризма се вмъква специална метална спирала, която причинява постепенно запушване и умиране на аневризма. Предимството на този метод е възможността за достъп до дълбоки мозъчни съдове. Ендоваскуларният метод може да се използва дори след руптура на аневризма и началото на субарахноидален кръвоизлив, тъй като позволява да се елиминира съдовия дефект.
  Към днешна дата честотата на откриване на неексплодирани аневризми постепенно се увеличава, което е свързано с нарастващото използване на различни методи за медицинско изобразяване. След като се идентифицира тази патология при много пациенти, възниква въпросът дали е необходимо да се лекува. Трябва веднага да се отбележи, че този въпрос е валиден само за неексплодирана аневризма, тъй като при разкъсване хирургичното лечение е единственият наличен метод за спасяване на живота и предотвратяване на втори разрив.
  В случай на неексплодирана аневризма, пациентът трябва да вземе решение за лечение, след като е напълно разбрал този въпрос, след като се е консултирал с квалифицирани специалисти и е оценил всички възможни рискове.
  Трябва да се разбере, че днес единственият ефективен метод за предотвратяване на руптурата на аневризма е хирургичната намеса, която е единственият метод на лечение. Рисковете от тази процедура зависят от много показатели, сред които се различават общото състояние на пациента, местоположението и структурата на аневризма, нейния размер. Каквото и да беше, преживяемостта за 10 години сред хората, които са елиминирали аневризма, е значително по-висока, отколкото сред тези, които не са. Разбира се, има изключения, като се има предвид бързото развитие на по-безопасни ендоваскуларни техники, този показател може да се увеличи още повече.
  Превенция на мозъчния инсулт за церебрални аневризми
  Единствената ефективна превенция на хеморагичен инсулт при церебрална аневризма е своевременното хирургично лечение. Въпреки това, в допълнение към този радикален метод за решаване на проблеми, рискът от руптура на аневризма може да бъде намален чрез промяна на начина на живот и премахване на рисковите фактори.
  контрол на кръвното налягане с предписани лекарства;
  балансирано хранене с намалени животински мазнини и холестерол;
  Трябва да се отбележи, че при наличие на аневризма на мозъчния съд самолечението е абсолютно противопоказано. Това се дължи на факта, че някои лекарства могат да провокират нежелана реакция на организма, която може да причини руптура на аневризма. Преди да приемате каквито и да е лекарства (дори аспирин, който намалява вискозитета на кръвта и по този начин увеличава риска от кървене), трябва да се консултирате с Вашия лекар.
  Аневризми на мозъчни съдове са дефект в стените, който не може да бъде напълно коригиран с лекарства или чрез използването на традиционната медицина. Всички тези лечения могат да повлияят само притока на кръв в артериите на мозъка. Въпреки това, дори и това влияние понякога е достатъчно, за да се намали рискът от опасни усложнения (на първо място, руптура на аневризма и хеморагичен инсулт). Разбира се, поради високия риск от усложнения, трябва да се даде предимство на фармакологичните лекарства, чието действие е по-силно и по-фокусирано от това на народните средства. Въпреки това, със съгласието на лекуващия лекар, в хода на лечението могат да бъдат включени и някои популярни рецепти.
  Първо, говорим за онези инструменти, които стабилизират кръвното налягане и предотвратяват неговото увеличаване. Остри резки налягания обикновено причиняват руптури на аневризма. В този случай, народните средства се използват по-вероятно за предотвратяване на усложнения, отколкото за лечение на болестта. В допълнение, много лечебни растения, използвани в традиционната медицина, съдържат голямо количество витамини, минерали и други полезни вещества. Това укрепва тялото като цяло и подобрява благосъстоянието на хората, които по една или друга причина не могат да бъдат отстранени хирургично. И накрая, някои лечебни растения съдържат вещества, които укрепват съдовата стена. Това директно намалява риска от разкъсване на аневризми.
  Сок от цвекло Прясно изцедения сок от цвекло с мед се счита за ефективен инструмент за понижаване на кръвното налягане. Ефектът се появява в рамките на 1 - 2 седмици след началото на курса. Сокът се смесва в равни пропорции с мед цвете и те пият 3-4 супени лъжици три пъти на ден.
  Обелете картофите. Използва се за предотвратяване на хипертонични кризи. Можете да пиете отвара (картофите се сваряват с кори от 10-15 минути, след което пият отцедената вода) или просто можете да ядете картофите в униформата с кора.
  Инфузия на царевично брашно. За една чаша вряща вода е необходима 1 пълна супена лъжица царевично брашно. Разбърква се и се оставя една нощ. Сутрин на празен стомах е необходимо да се пие само течност (декантира, без да се разбърква утайката).
  Бульонче черно френско грозде. Сушени плодове от касис се наливат с вряща вода (на 100 г плодове 1 литър вода) и се държат на слаб огън в продължение на 8 - 10 минути. След това в рамките на няколко часа отварата се охлажда и се влива. Филтрира се и се пие по 50 g три пъти дневно. Витамините и микроелементите укрепват съдовата стена и намаляват вероятността от инсулт.
  Корен на валериана. За 10 г сух основен корен е необходима 1 чаша вряща вода. Сместа се кипи в продължение на 20-25 минути и се оставя да се охлади до стайна температура (1 до 2 часа). Бульон напитка 1 супена лъжица 2 - 3 пъти на ден. Това намалява вероятността от повишено налягане поради стрес.
  Вливането на дъждосвирец. На една супена лъжица от дъщерна желязна нужда 1 чаша вряща вода. Стъклото се покрива с чинийка, за да се намали изпаряването на течността (може да се използва запечатана колба) и се оставя за 3 до 4 часа. След тази инфузия вземете 1 чаена лъжичка три пъти на ден (за предпочитане 30 - 60 минути преди хранене).
  Отварата от безсмъртниче. 25 g сушени цветя изискват 1 литър вряща вода. Сместа продължава да кипи, докато отмине около половината от водата. След това бульонът се охлажда до стайна температура и се приема по 20 - 30 ml три пъти на ден. Терапевтичният ефект се усеща 5 - 7 дни след началото на лечението.
  Гореспоменатите народни средства са от значение за всички пациенти с аневризма на мозъчните съдове. Въпреки това, те могат да се използват за профилактични цели и в следоперативния период, когато самата аневризма вече е хирургично отстранена. Това ще ускори рехабилитацията.
  Строго е забранено да се отпускат на национално ниво доминиращо място в хода на лечението на аневризма. Това заболяване трябва винаги да се лекува с високо ефективни фармакологични препарати (преди хирургичното отстраняване на проблема), тъй като става въпрос за живота на пациента. Самолечението без консултация с лекар значително увеличава риска от различни усложнения. Факт е, че изкуственото понижаване на налягането в някои случаи може само да влоши състоянието на пациента (например при пациенти с анемия или други съпътстващи заболявания). Ето защо, традиционната медицина започва да се приема само след пълен цялостен преглед на пациента.
  Истинската церебрална аневризма на мозъка е издатина с формата на торба на вътрешния слой на съда през средните и външните черупки. Тази патология се развива при различни категории пациенти, но най-често се среща при по-възрастните хора. Към днешна дата не е идентифицирана една добре дефинирана причина за появата на тази патология, но съществува цяла гама от заболявания, при които рискът от развитие на интракраниална аневризма е най-висок. От тези болести, отделна роля принадлежи на генетичните аномалии и заболявания на съединителната тъкан.
  При придобити или вродени заболявания на съединителната тъкан структурата на поддържащата рамка на вътрешните органи и кръвоносните съдове се променя значително. В резултат на това, стените на артериите и вените стават по-малко устойчиви на хемодинамичен стрес, т.е. те не могат да издържат на високо артериално налягане. В резултат на това под действието на притока на кръв в най-слабите места на съдовете се образуват особени дефекти, през които се издига вътрешната мембрана на съдовата стена - образува се кухината на аневризма.
  Така, въз основа на описания по-горе механизъм, става ясно, че дори с радикалното елиминиране на една от аневризмите, вътрешните и външните фактори, които причиняват първичната патология, не изчезват никъде. В резултат на това в продължение на доста дълъг период от време остава вероятността от повторно формиране на аневризма.
  За да се предотврати повторна поява на аневризма, трябва да се следват следните препоръки:
  Следете кръвното налягане. Високото кръвно налягане е един от основните фактори, които могат да предизвикат развитието на интракраниална съдова аневризма. За да се намали отрицателното въздействие на хипертонията върху съдовата стена, трябва редовно да приемате лекарства, предписани от Вашия лекар, както и периодично да се подлагате на медицински прегледи.
  Следвайте диета. Здравословната и балансирана диета може да стабилизира общото състояние на организма, нормализира работата на много органи и системи. Изключително важно е да се контролира консумацията на животински мазнини, тъй като те са основният източник на холестерол, излишъкът от който може да се отдели в съдовата стена, като го отслаби (атеросклероза). За да се предотврати това, е необходимо да се консумират предимно растителни мазнини, както и голямо количество пресни зеленчуци и плодове.
  Редовно приемайте предписаните лекарства. В повечето случаи след операцията за елиминиране на аневризма лекуващият лекар предписва дълъг курс на лечение, който има за цел нормализиране на общото състояние, контролиране на вътрешните и външните негативни фактори, както и намаляване на вероятността от рецидив.
  Избягвайте високо физическо натоварване. Високото физическо натоварване в повечето случаи повишава налягането в мозъчните артерии, което значително увеличава риска от рецидив на аневризма.
  Какъв лекар се занимава с лечението и диагностицирането на церебрална аневризма?
  Диагнозата и лечението на церебрална аневризма включва неврохирург. Трябва обаче да се разбере, че други лекари са активно включени в този процес.
  В основата на всяка адекватна медицинска интервенция е всеобхватен мултидисциплинарен подход. В по-голямата част от двете местни и западни клиники лекарите от различни специалности непрекъснато работят заедно, за да повишат производителността и ефективността на различните методи на лечение и диагностика, което значително увеличава шансовете на пациента за пълно възстановяване.
  В преобладаващата част от случаите, преди да бъдат подложени на операция, пациентите преминават през редица специалисти, които помагат да се идентифицира аневризма, диагностицират съпътстващи заболявания, подготвят пациента за операция.
  Семеен лекар. Въпреки факта, че семейният лекар не лекува церебралната аневризма, в повечето случаи именно той е специалистът, при когото пациентът първо се намира. Съдбата на пациента зависи от правилната тактика и клиничното мислене на семейния лекар. В повечето случаи тези лекари, въз основа на данните, получени по време на прегледа и разговора с пациентите, ги изпращат за по-нататъшно изследване и ги назначават да се консултират с невролог, който ще продължи да води този пациент.
  Анестезиолог. Анестезиолозите са експерти, които се занимават не само с анестезията на пациента по време на операцията (анестезия), но и го подготвят за предстоящата операция, заедно с неврохирурга определят най-оптималните и безопасни методи на лечение.
  Така, независимо от факта, че лечението на церебрална аневризма е единствената прерогатива на неврохирург, в никакъв случай не трябва да забравяме за останалата част от екипа от лекари, които са еднакво нетърпеливи да помогнат на пациента.
  Операциите за отстраняване на мозъчните аневризми могат да бъдат от няколко вида. Тя зависи от размера на аневризма, неговия тип и местоположението на засегнатия съд в мозъка. Като цяло, всички операции са разделени на два големи вида - отворени и минимално инвазивни. В първия случай става въпрос за достъп до аневризма през кутията на черепа, а във втория - за укрепване на съдовата стена в аневризма през съда. Разбира се, отворената операция е по-трудна и следоперативният период след това ще бъде по-дълъг, отколкото при минимално инвазивна интервенция.
  И в двата случая, след отстраняване на аневризма или укрепване на съда, пациентите трябва да спазват редица правила, които ще предотвратят развитието на различни усложнения. Като цяло те представляват определен режим, към който се придържа пациентът. Този режим се обсъжда индивидуално с лекуващия лекар, тъй като само такъв подход позволява да се вземе предвид състоянието на даден пациент, съпътстващи заболявания и индивидуални желания. Но във всеки случай има редица основни принципи, които са от значение за всички пациенти.
  Ел. Обикновено храненето не играе ключова роля в следоперативния период по време на хирургични процедури на мозъчните съдове. Въпреки това, ако аневризмата е придобита на фона на атеросклероза, захарен диабет или други метаболитни заболявания, диетата става основният компонент на превенцията. Не преяждайте, яжте много сладкиши, както и яжте прекалено мазни храни. Алкохолът, солените и пикантните ястия могат да доведат до разширяване на съдовия рефлекс. В първите седмици след операцията (особено при отворени интервенции) това може да причини инсулт или повторно формиране на аневризма. Важен фактор, който може да повлияе на диетата, е кръвното налягане. За да се ограничи растежа му, е необходимо да се ограничи консумацията на силен чай, кафе, както и сол (включително в състава на други ястия). Полезни млечни продукти, постно месо (варено или на пара), зърнени храни, зеленчуци и плодове.
  Ограничете физическата активност. Упражнението е ограничено след всяка интервенция на съдовете. Факт е, че при вдигане на тежести, бързо ходене или бягане, сърдечният ритъм се повишава и налягането започва да нараства. Поради това в експлоатирания съд може да се получи разкъсване. Упражнението след отворена операция е ограничено до такава степен, че в първите дни след операцията на пациента не се препоръчва да става от леглото. След това постепенно се оставя да ходи, бавно се изкачва по стълби, повдига товар от няколко килограма. С течение на времето (след няколко седмици или месеци) това ограничение може да бъде премахнато и ако резултатите от превантивните прегледи не разкрият заплаха от разкъсване или повтаряща се аневризма.
  Измерване на кръвното налягане. След операцията пациентът трябва редовно да измерва кръвното налягане. В болницата това прави медицинския персонал по определен график. Въпреки това, в дома не трябва да се спре тази процедура. Нормалното кръвно налягане (120/80 mm Hg) е гаранция, че рехабилитацията е успешна. По правило пациентите след операцията приемат някои лекарства за нормализиране на налягането. Ежедневното измерване (важно е да се провежда по едно и също време на деня) ще помогне да се оцени ефективността на предписаното лечение. Ако налягането се промени значително през деня, или има тенденция към значително увеличение (систолично налягане 140 mm Hg. Art. И още), трябва да уведомите лекуващия лекар.
  Периодични консултации с лекар. Дори и след изписване от болницата всички симптоми и прояви на болестта да са изчезнали, това не означава, че трябва да се спре да се наблюдава от специалист. Обикновено, графикът на посещенията се договаря с лекаря след операцията. Тя зависи от състоянието на пациента, вида на операцията и наличието на съпътстващи заболявания. Първо, след изписване, лекарът се посещава на всеки няколко дни, след това веднъж седмично или две. Месец след операцията преминават на месечно посещение (или по-рядко, ако лекарят не вижда опасност за пациента). Ако е необходимо, могат да се планират допълнителни инструментални прегледи като част от тези посещения. Ако се появят неврологични симптоми в следоперативния период, е необходимо незабавно да се консултирате със специалист, независимо кога е насрочена следващата консултация.
  Използват ли се физиотерапевтични процедури за превенция или лечение на церебрална аневризма?
  Всъщност аневризма на артерията на мозъка не може да бъде елиминирана с помощта на физиотерапия. Факт е, че при това заболяване има структурни промени в стената на съда. Физичната терапия чрез електрически, лазерни или електромагнитни ефекти може до известна степен да повлияе на клетъчната структура на тъканите. Този ефект обаче не е достатъчен, за да елиминира кухината на аневризма. Нещо повече, някои физиотерапии могат, напротив, да отслабят вече опъната стена на аневризма или да провокират увеличаване на кръвообращението на определено място. Поради това рискът от руптура на аневризма ще се увеличи, което е най-сериозното усложнение, което представлява най-сериозната опасност за живота на пациента. В тази връзка физиотерапията не е включена в комплексното лечение на мозъчните аневризми.
  Въпреки това, този метод на лечение може да се използва успешно за хеморагичен инсулт, който се появява след разкъсване на аневризма. В същото време в медулата се натрупва кръв. Ако пациентът не умре директно по време на кръвоизлив, много мозъчни функции често са нарушени. Специфичните симптоми зависят от местоположението на увредения съд. За да се възстанови нормалната мозъчна функция е необходим дълъг период на рехабилитация. Това е мястото, където физиотерапевтичните методи на лечение могат да се прилагат успешно.
  Всички физиотерапевтични процедури могат да бъдат разделени на две големи групи. Първият включва масаж и гимнастика. Има влияние не върху зоната, засегната от инсулт, а върху мускулите и кръвоносните съдове на тялото, които са загубили функциите си поради кръвоизлив в мозъка.
  Пасивно движение в крайниците. Те започват да правят след 1 - 2 седмици след хеморагичен инсулт. Пациентът не се опитва да напряга мускулите. Първоначално, самите движения на ставите са важни. Алтернативни флексия, разширение, ротация и други видове движения. Лекарят се опитва да улови всички стави на засегнатия крайник. Промяната на позицията на крайника се извършва на всеки 1-2 часа. По това време фиксирайте ръката или крака в определена позиция. Постепенно това време се намалява и пациентът се опитва да помогне на лекаря, като съзнателно свива мускулите.
  Активни движения. Пациентът извършва такива движения сами, без помощта на лекар, когато двигателните функции започват да му се връщат. Продължителността на активните движения трябва да бъде не повече от няколко минути. Постепенно времето се увеличава.
  Масаж на областта на шията се препоръчва за подобряване на мозъчната циркулация. Трябва да се прави в удобна за пациента позиция при комфортна температура. Движенията на ръцете на масажиста са гладки. Мускулите не е необходимо да се стимулират (като например със спортен масаж), но леко се месят.
  Терапевтичен масаж на крайниците. Масажистът определя състоянието на определени мускулни групи в засегнатия крайник. Тези групи, които са в напрегнато състояние (хипертонус), трябва да се отпуснат. Движенията тук са по-бавни и по-гладки. Антагонистичната група (изпълняваща движението в обратна посока) обикновено е отпусната (хипотонеум). В тази зона се извършва стимулиращ масаж с пот, по-резки движения и по-силен натиск. Това връща мускулния тонус и допринася за възстановяването на съзнателния контрол върху движенията.
  Електрофореза. Процедурата се състои в въвеждането на определени лекарства в засегнатата област под действието на електромагнитни вълни. С помощта на специален апарат можете да въведете (според индикации) еуфилин, папаверин, йодни препарати. Мястото на въвеждане (налагане на електроди) се избира според мястото на изригваната аневризма. Токът не трябва да надвишава 3-4 ампера. Препоръчва се курс от 15-20 сеанса (дневно) по 15–20 минути. Ако е необходимо, курсът на електрофореза може да се повтори след 1 - 2 месеца.
  Електрическа мускулна стимулация. Процедурата се състои в прилагане на ток към спастичните (напрегнати) мускулни групи. Задава променливия режим на устройството с честота от 100 - 150 Hz. Силата на тока се избира в диапазона от 25 до 45 ампера, за да се получи нормално физиологично свиване на мускулите (външен вид на рефлекса). Всяко от избраните полета се влияе 2 - 3 пъти за 2 минути с кратки прекъсвания (45 - 60 секунди). Процедурите се извършват ежедневно в продължение на 20 до 30 дни. Интервалът между курсовете на лечение трябва да бъде поне 3 седмици.
  По-рядко, ултразвуковите вълни се използват за стимулиране на мускулите и резорбирането на кръвта в областта на инсулта. Техният ефект върху нервната система е малко по-агресивен, така че се прибягва до случаите, когато други методи не дават осезаеми резултати или пациентът има специфични противопоказания.
  Най-често предписаните бани са:
  борова баня - по 10 минути всяка, 8 - 10 процедури всеки ден;
  борови вани - 10 минути, 10 - 12 процедури всеки ден;
  Локално, топлинна и студена терапия може да се прилага и към определени мускулни групи. В първия случай се използват парафинови бани, а във втория - торби за лед. Комбинирането на всички тези методи ви позволява бързо да възстановите загубените двигателни и чувствителни функции. Въпреки това, назначаването на методи трябва да се извършва само от лекуващия лекар. В постоперативния период те се използват само в случаите, когато операцията е станала с усложнения и пациентът има остатъчни неврологични нарушения. Преди операция или разкъсване на аневризма не се препоръчва нито един от горните методи. Освен това, когато почиват в курорти и в санаториуми, пациентите с аневризма на мозъчните съдове трябва да се въздържат от тези процедури (те често се препоръчват на туристите като тоник).