text: Студенти по дизайн от лондонския Кралски колеж по изкуствата са създали прототип на палто-палатка за идващите в Европа мигранти, съобщава...
  На 3 февруари в 16:25 часа стартира термоядреният реактор на водородна плазма Wendelstein 7-X, разположен в Института по физика на плазмата Макс...
  Пет кита заседнаха на английското източно крайбрежие тази седмица. Всички те са мъжки и непълнолетни и вероятно са били част от "ергенски...
  Невероятно светлинно шоу от 100 летящи в нощното небе дрона е организирано от Intel близо до Хамбург, Германия. Директорът по маркетинг на Intel...
  Все по-често учените прекрачват границите на познатото досега, за да изследват нови светове и да направят невидимото видимо. В процеса на...
  
  И тази година отборът на Левски остана недостижим на първото място на турнира “Саникс къп” в Япония. Въпреки краткия период за подготовка и експерименталния състав, момичетата играха прекрасно и не оставиха шанс на конкуренцията, която се състоеше от 29 отбора. Рейчъл Стоянов, Сибила Кърпачева, Стефани Димитрова, Денислава Сомноева и Камелия Петрова играят за първи път в един отбор, а интересно е да се отбележи, че Камелия до края на годината дори е в категория ДМВ (състезанието е за девойки старша възраст). Момичетата представиха композия с 5 ленти по музика на Горан Брегович, поставена от треньорката им Валентина Симеонова. Мили момичета, много се гордеем с вас! Представихте достойно клуба и страна си пред света!
  
  Аз съм Десислава, но някои хора може би ме знаят повече като Хару. Родена съм в София и винаги съм живяла тук. Завършила съм етнология в СУ „Св. Климент Охридски“. В момента се занимавам с изследвания върху културата на Източна и Югоизточна Азия, но истинската ми страст е готварството и по-специално сладкарството.
  През есента на 2014 г. с най-близката ми приятелка от училище стартирахме кулинарен блог. Искахме името му да е кратко и лесно за запомняне, затова го кръстихме „Чубрица“, като любимата подправка на всички българи. Все още прохождаме и бавно набираме популярност, но истинската причина да се занимаваме с това е удоволствието, което ни носи храната – и желанието да споделяме това удоволствие с останалия свят.
  Като повечето хора и аз съм израснала с гозбите на мама и баба, но в един момент взех решение, че вече не искам да консумирам месо. Наложи се да започна да приготвям храната си сама.
  Активно се занимавам с готвене и мога откровено да кажа, че съм направо обсебена. Когато нямам време да готвя, чета статии, рецепти и специализирани книги и планирам следващите си кулинарни експерименти.
  Мога да готвя и да говоря японски език. Мога да разсмея тъжен човек и да го накарам да се усмихне широко. Мога да снимам – другото ми голямо удоволствие. Именно затова държа сама да правя снимките на ястията, които приготвям. Аранжирането е особено важно – за да ти се хапне, още като погледнеш снимката. Снимката трябва да предизвиква глад още преди човек да е опитал храната.
  Искам един ден да имам собствен ресторант или поне да издам кулинарна книга. Но засега ще съм доволна, ако повече хора започнат да приготвят вечерята си сами. Не обичам да се храня навън. Вярвам, че домашната храна е по-вкусна, свежа и по-здравословна. Когато готвим, ние влагаме частица от себе си. Обичта и добротата се предават чрез ръцете ни. Така винаги, когато меся, с радост влагам част от моята топлина в хляба. Резултатът определено си струва. Най-важното при готвенето е удоволствието да видиш насладата върху лицата на хората, които обичаш!
  Искам денят да има повече от 24 часа, за да мога да имам повече време за нещата, които харесвам. Искам да сбъдна мечтите си!
  Обичам да готвя, дори когато съм уморена. За мен това е начин да се успокоя и да релаксирам. Обичам да го правя сама. Звучи малко егоистично, но за мен важи правилото, ако едно ястие е вкусно, благодарностите са само за мен, ако не става за нищо, вината отново е само моя. Възприемам го като начин да се уча. Въпреки това обичам да говоря за храна и да споделям рецепти. Голямо предизвикателство е да работиш с продукти, които виждаш за първи път.
  Обичам да започвам деня си с чаша силно кафе и вкусна закуска. И не на последно място обожавам малкото си дяволче – кокерчето Айри.
  Мразя негативизма, глупостта и нетолерантността у хората. Мразя безхаберието относно природата и животните и прекаленото любопитство. Всички са потънали в собствените си светове, ръководени само от егоизъм. Напоследък се дразня, че в метрото виждам повече хора, ровещи се из телефоните си, и все по-малко четящи книги.
  Вярвам, че всеки сам кове съдбата си. Светът би бил по-добро място за живеене, ако всички сме по-толерантни и отворени към различния от нас. Трябва да сме готови да помагаме, с каквото можем, и да отвръщаме на лошото с добро.
  Планирам да пътувам по света, за да придобия повече опит, да се запозная с нови култури, да науча нови неща. Кой знае? Един ден може да се видим в ресторанта ми в Япония, когато получава първата си звезда Мишлен. 🙂
  Ureport.bg започна проекта UrStory. Това е наша инициатива в подкрепа на активните, мислещи хора, които имат свои проекти и добри каузи и искат да ги споделят с повече хора като тях. Мислихме, спорихме и накрая избрахме тези 7 глагола, за да се разкриете :). Ако искате, споделете story с нас. Нужно е малко време – за отговорите, снимка/снимки, линк към проект, страница, видео. Намесваме се за две неща – пунктуация и заглавия.