text: Търговско право - лекция - Лекции по Право
  Начало>Лекции> Търговско право - лекция
  Търговско право - лекция
  Един въпрос от конспекта
  !. Обща харакеристика на търговското право
  Търгов Право се заражда на определен етап от развитието на обществено икономическите отношения неговата поява се обуславя от засиленият стокообмен през времето на средновековието – 10век . Развитието на тп у нас започва едва след освобождението през 1897г. у нас е приет първият търговски закон . След национализацията 1947г. практическото значение на тп у нас отпада, като през този период е отменено и старот търговско законодателство. През 1989г. тп у нас получава частична реабилитация със приемането на т.н.р. указ 56 за стопанската дейсност с който се въвежда фирмена организация на стопанската дейност. Този указ беше отменен с приемането през 1991г. на търговския закон (всеоще в действие).
  Като определение за тп може да се каже, че то е система от норми които регулират правното положение на търговците и отношенията в които те встъпват в процеса на осъществяване на дейността си . Чрез тп норми основно се регулират търговските правоотношения тоест онези които възникват, променят се и се прекратяват в процеса на осъществяването на търговска дейност от търговците. Търг правоот. Носи всички белези на гражданското оправоотношение в предвид че то също произтича особен вид сделки каквито са търговските сделки. За това може да се каже , че т. Правоотношения са особен вид граждански правоотношения за това за всички не уреени от т.закон случаи се прилага гражданското право. Обхватътъ и системата на тп се определят т. Правното законодателство и по конкретно от т.закон (основният нормативен акт на тп). Следвайки логиката на закона системата на тп включва 6 основни дяла :
  1. Първият се занимава със изучаването на търговците и търговските предприятия (субектите и обектите на тп)
  2. Изучава материята за търговските сделки .
  3. Изучава материята на т.н. ценни книжа (документи които материализират права чието упражняване е обосновано от предевяването им. –акции, облигации)
  4. Този дял е свързан със изучаването на морското тп . Морското тп е част от тп което регулира отношенията породени от търговската дейност извъшвана по море . (тези правоотношения са по автономни).
  5. Изучава търговската неплатежоспособност и търговската несъстоятелност. Неплатежоспособността е невъзможност на търговеца да посреща паричните си задължения по търговски сделки , тя е предпоставка за обяваването на търговеця във несъстоятелност – фалит. Фалитът е универсално принудително изпълнение срещу търговеца което има за цел да удволетвори неговите кредитори.
  6. Изучава международното търговско право , то се изразява в изучаването на международни търговско правни норми които се създават чрез сключванеот на международни конвенции по определени въпроси или чрез унифицирането на вътрешното тп на група държави образуващи специални организации като на пример ЕС.
  Източниците на тп са преди всичко различните видове нормативни актове които съдържат тправни норми. Най-общо можем да ги разделим на вътрешни и външни източници. Вътрени- свързани с вътрешното законодателството в България (конституцията, търговският закон, и др. Законови и подзаконови нормативни актове от бг законодателство включващи тправни норми. Към външните източници принадлежат различните междинародни нормативни актове , ратифицирани от парламента на България.
  2. Субекти на тп като личен търговец.
  Общият принцип е че субектите на гражданското право и общото учение за субектите на правото е изцяло относимо към бубектите на тп. Принципно гражданско правните субекти притежаващи гражданска правосубектност притежават и търговска правосубектност. Специфичната особенност за субектите на търговското право е че това могат да бъдат гражданско-прави субекти но задължително регистрирани като търговци, за това може да се каже че субекти на търговскот право принципно са всички гражданско правни субекти които са регистрирани като търговци. Търговецът е основен субект на търговското право, той е страна по всяко търговско правоотношение. Като определение за търговец може да се каже че търговецът е участник във търговският оборот чието правно положеие и дейност са подчинени на специялният режим на търговското право. По смисълът на член 1 от търговският закон търговецът е лице което по занятие извършва търговска дейност от това определение могат да се извлекът и двете основни характеристики на понятието търговец, а именно че става дума за физическо или юридическо лице което първо извършва търговска дейност и второ извършва търговска дойност по занятие (не като хоби или странична дейност). В търговският закон член 2. изрично се изброяват и категориите лица които не са търговци по смисъла на търговският закон. Най-общо това са лицата упражняващи свободни професии, както и тези извършващи услуги със личен труд или занимаващисе със селскостопанска дейност.
  Друга характеристика на субектите на тп е свързана с тяхната правосубектност . Търговската правосубектност е събирателно понятие формиращо се като съвкупност от търговската правоспособност дееспособност и деликтоспособност, Техните характеристики не се отличават от тези на гражданската правосубектност, единственият отличителен критерии е че става дума за правосубектност на лице регистрирано като търговец. Всяко физическо лице може да придобие качеството на търговец , най – елемнтано регистрирайки се като едноличен търговец по смисъла на търговския закон. ЕТ е вид търговец регистриран и носещ родовите белези на търговеца посочени в член 1 от търговският закон. Определение за ЕТ законодателят е дал в чл.56. Съгласно него като ЕТ може да се регистрира всяко дееспособно физическо лице със местожителство в страната. Анализът на този законов текст показва, че видовите белези на ЕТ са първо – той да е дееспособно физическо лице и второ да има местожителство в страната.
  Съгласно чл.57 от търговския закон , неможе да бъде ЕТ лице , което или е производство за обявяване в несъстоятелност , второ не възстановено в правата си за несъстоятелност и трето осъдено за банкрут. Като всеки вид търговец и ЕТ подлежи на задължителна регистрация в търговският регистър. Процедурата по регистрацията започва със заявление на търговеца което по своята същност е едностранно негово волеизявление въз основа на което се открива регистърно производство. Заявлението трябва да съдържа изрично посочените в търг.закон чл.58 реквизити – най –общо това са т.н. индивидуализиращи белези на търговеца. Към заявлението се представя задължително образец от подписа (спесимен) както и декларация че не е лишен от правото да опражнява търговска дейност. Решението за регистрцията т.е. вписването в търговският регистър определя началният момент на възникването на търговската правосубектност на търговеца. като всички елементи на тази правосубектност възникват едновременно от момента на регистрацията. Едно физическо лице може да регистрира само една фирма, като едноличен търговец, от своя страна фимата на едноличният търговец има определено от закона съдържание , тя всключва без съкращения трите имена на търговеца , като това наричаме необходимото съдържание на фирмата на търговеца. Като допълнитлно съдържание името на фирмата на търговеца може да съдържа и друга свободно избрана добавка. Правото на търговеца върху фирмата съществува докато той е търговец. Фирмата на ЕТ може да се прехвърля но само заедно с предприятието му, в предвид че фирмата е елемент от търговското предприятие , при всички случаи прехвърлянето на фирмата не може да стане отделно и независимо от прехвърлянето на предприятието в търговският закон няма ограничение под старата фирма да се продължи непременно същият предмет на дейност. Няма пречка под същата фирма да се развива друг предмет на дейност. За всеки регистриран едноличен търговец в търговският регистър се образува самостоятелна партида в която се вписват всички съществени обстоятелства свързани с търговската му дейност предвидени за вписване по търговският закон. Фирмата на едноличният търговец и съответната партида в търговският регистър съществуват докато не бъдат изрично заличени от регистъра.