text: Стигнахме до финала на Шампионската лига по напълно луд начин. Честно казано, бях малко изненадани, когато победихме Порто с 5:0, защото са добър отбор. Бях много впечатлен от играчите на Ливърпул.
  След това се изправихме срещу Манчестър Сити. Съперникът, срещу който не исках да играем, не само защото са много силни, но и защото срещу тях нямаше да имаме чувството, че играем в Шампионската лига.
  Разбира се, показахме футбол от най-високо качество и спечелихме по невероятно луд начин. Резултата на Анфийлд бе 3:0, но имах чувството, че можем да вкараме повече голове.
  Реванша беше много труден, разбира се. Ливърпул допусна гол в началото на мача, но показахме характер и добър футбол и успяхме да спечелим дори на техен терен. Това също бе изключително.
  След това с Рома на полуфинала и двата мача бяха неспокойни. Успяхме да поведем с 5:0 у дома, което също си е чиста лудост. Ливърпул отбеляза на два пъти по 7 гола и два пъти по 5 гола.
  Това наистина е лудост, защото не сме Барселона, Реал Мадрид или Байерн Мюнхен. Ние сме Ливърпул, който е на път тепърва да ставам наистина добър отбор.
  Но дори е сега, успяваме да играем на много високо ниво, което е много готино. Така, че може да се обобщи цялостното ни представяне в Шампионската лига като лудо, но в крайна сметка сме извоювали да бъдем там.
  В нашия случай играхме в турнира без натиск или напрежение през повечето време. Макар, че Ливърпул играем за първи път от известно време, бързо осъзнахме, че имахме добър шанс за успех.
  С времето играчите започнаха да се чувстват все по-комфортно и по-комфортно да практикуват нашия си стил и да бележат все повече голове. Все пак футболът, трябва да бъде по-ориентиран към това.
  Невъзможно е всяка атака да завършва с изстрел на гол, но се опитваме да играем по този начин, когато е възможно. Не обръщаме някакво специално внимание на това, просто защото е част от играта.
  Все пак, щом играеш пред вратата на опонента си, най-естественото нещо във футбола е да завършите атаките си със стрелба или гол.
  Получи се много хубава история как съобщих на Трент Александър-Арнолд, че ще пътува за Русия с националния отбор на Англия.
  Гарет Саутгейт ми се обади тази сутрин и ми каза аз да му съобщя новината, но нямах време веднага да му кажа, тъй като имах пресконференция.
  Преди да се качим в самолета за Испания го видях за първи път, но си помислех, че може би вече е разбрал.
  Имах честта да му кажа и да видя как блесват очите му. Беше фантастично, но той заслужава това след толкова силен сезон.
  За мен не можеш да кажеш, че даден играч е твърде млад за националния отбор. Щом си там значи си достатъчно добър, а Трент е достатъчно добър.
  Повиквателната прави сезона ми много специален, точно преди последния мач – финала срещу Реал Мадрид в Шампионската лига.