text: I can be your hero, baby | Жълтурчето
  ← Причинно-следствени връзки в пространствено-времевия континуум
  Some days i want to eat my cell →
  Публикувано: 3, май 2010 | Автор: Svetlina | Filed under: лиготии |4 Коментари
  Не ме разбирайте погрешно… в леглото ми е имало достатъчно много мъже, но никой не ме е насълзявал от умиление, така както Божидар.
  Знаете ли какво е бебе да блъска по външната врата, за да те види по-скоро? Знаете ли какво е да го гледаш как седи между Мили и С. и да завиждаш, че няма да можеш да му ощипеш носа следващите две минути? Знаете ли какво е да разказваш на хората за поредната дума в речника му или за онзи път, когато го "научи" да духа глухарчета? С лелинска гордост :)
  Обожавам го! Обожавам го дотолкова, че когато ме намокри от главата до петите, само му източвам водата от ваната. Обожавам миризмата му, не мога да спра да гледам как спи с ръка под главата, разплаквам се, когато се буди и иска да легна до него.
  Веднъж Яна каза, че й изземвам функциите. Много се надявам вече да не мисли така, защото не е вярно. Аз обожавам факта, че съм леля. Че съм леля точно на Божката.
  А някой ден и Яна ще е леля. Знам, че силното желание не е достатъчно, защото не винаги сме тези, които могат да видят най-доброто за себе си, но и знам, че всичко се нарежда добре накрая.
  Страшно е докато гледаш телевизия, да чуеш, че they were all too busy watching television.
  4 Коментари on "I can be your hero, baby"
  3, май 2010 в 01:34
  Ами аз искам да стана леля на твоите деца, ти искаш да стана леля на твоите деца… Значи ще стане, бъди сигурна! :)
  3, май 2010 в 09:00
  Хах, а Теди вече не духа глухарчетата, поне не там, където по принцип се предполага. Вижда ме как й правя свирки от стъблата на глухапчетата и сега сама си ги къса и сама се мъчи. И с балони не си играе толкова, колкоото се мъчи да ги надува.. дори когато са надути :) Мда, лелче, потрай малко :) Всяко нещо с времето си!