text: Gulliver Photos/Getty Images и "Интерперформансис"
  Списание "Спринт", брой 15
  Кремена Младенова, gong.bg
  Той е сред първите, които лансират европейските баскетболисти в НБА. Определян е за най-влиятелния баскетболен агент на Стария континент.
  Д-р Лучано Капикьони е създател на една от най-големите мениджърски агенции в света "Интерперформансис". Роден в Сан Марино, завършва университета "Мичиган Стейт" в САЩ, а в Италия получава докторска степен по международни отношения. Представлява легенди, които се насочват към САЩ към края на ХХ век – Тони Кукоч, Арвидас Сабонис, Предраг "Саша" Данилович, Жан Табак, Зидрунас Илгаускас.
  Основава баскетболната, а по-късно и бейзболната федерация на Сан Марино. Бил е вицепрезидент на Националния олимпийски комитет на Сан Марино. През 1986-а създава "Интерперформансис", на която е президент и главен изпълнителен директор.
  - Д-р Капикьони, откъде идва любовта ви към спорта и по-специално към баскетбола?
  - Любовта към спорта съм наследил от баща ми Ренато. Той беше състезател по колоездене. Това беше първият ми спорт. През 1965 г. дори основах един от първите университетски отбори по колоездене в САЩ - в "Мичиган Стейт". По това време колоезденето не беше толкова популярно в Шатите, но по-късно стана много важен аматьорски и професионален спорт. През 1960 г. минах проби в баскетболния отбор на гимназия "Саутфийлд", но отпаднах от отбора - ясно послание, че не съм достатъчно добър. Предполагам, тъй като толкова много харесвах този спорт, това ме накара да намеря начин да последвам мечтата си извън терена и да стана мениджър.
  - Какво ви мотивира да поддържате компанията на такова високо ниво?
  - Все още имам млад дух, въпреки че за съжаление остарявам. "Интерперформансис" за мен и семейството ми (Мануел, синът ми, е изпълнителен вицепрезидент) е наше дете и творение. Тя е като част от семейството и се отнасяме точно по този начин към нея. В момента инвестираме не само в това да сме фактор със сериозно присъствие в баскетбола, но също във футбола, мотоциклетизма и различни спортни събития. Разчитаме на способни хора, които работят за нас по цял свят. Като Йоргос Патапатиу, който след толкова години сътрудничество не просто е част от компанията, но и от нашето семейство. Не всички компании имат подобни хора с опит, образование и способности.
  - Наричат ви Лъки (късметлия). Откъде идва този прякор?
  - Имигрирах в САЩ, когато бях 10-годишен. Повечето американци имаха проблеми с произнасянето на името ми – Лучано Капикьони. Един ден учителят ми по история ме попита дали може да ме нарича Лъки. Прякор, който е носил известният гангстер Лъки Лучано. Приех прякора с удоволствие. По-късно се оказа, че е чудесен прякор, тъй като много американци са доста лековерни и предполагаха, че съм внук на Лъки Лучано. Мисля, че това ме предпази от нападки и тормоз, какъвто вече имаше в американските училища.
  - Мислите ли, че наистина сте бил късметлия?
  - Смятам се за късметлия, да, но късметът идва с работата. Много работа и постоянство. Смятам себе си за голям късметлия, благодарение на семейството, което имам.
  - Казвали сте, че обичате лудите неща. Луди идеи, "луди" хора, какво?
  - Вярвам, че всеки, бил той импресарио, атлет или артист, който е успешен, не мисли по общоприетия начин. Трябва да си малко луд или да го кажем - оригинален. Спортистът не трябва да е пълно копие на треньора си, иначе не би се превърнал в суперзвезда. Трябва да развие това, което е научил от треньора си, за да стане звезда.
  - Обичате да пробвате нови неща и да поемате рискове?
  - Разбрали сте добре манталитета ми. Винаги имам нови проекти в ума си и инвестирам в тях. Когато конкуренцията копира твоя идея, трябва винаги да си крачка напред и да имаш още нови идеи в съзнанието си.
  - Има ли нещо, което сте постигнал, а не сте вярвал, че ще успеете?
  - Един от най-трудните проекти, с който сме се захващали, но имахме добър успех е, когато през сезон 2000/2001 осъществихме участието на "Санкт Петербург Лайънс" в Евролигата. За този отбор може да бъде написана книга. Един от най-лудите проекти на "Интерперформансис", който смятам за успешен.
  - А нещо, за което много сте работили, а не се е случило?
  - Най-големият ни провал? Баскетболен клуб "Римини". Този проект доказа, че дори подобна идея от голяма компания като нашата в град, който е провинциален и политически мотивиран, не може да успее и ще бъде доведена до провал.
  - Има ли формула за добър баскетболен агент?
  - Не мисля. Има агенти, които правят номера и крадат играчи, и стават успешни. Има мениджъри, които не действат така и също са успешни.
  - Кои са първите българи, с които сте работили?
  - Георги Глушков. А първият треньор – Георги Младенов. И двамата са страхотни хора и отлични професионалисти.
  - А какво е мнението ви за българския баскетбол в момент?
  - Навлезе в по-негативна фаза за клубовете, но се подобри на ниво национален отбор. В НБЛ има 9 отбора, от които само 4 са наистина конкурентоспособни. А националният тим? Последните победи показаха напредъка му. Може би точно това, както и повече инвестиции в баскетбола, що се отнася до спонсори, ще помогнат и за развитието на лигата.
  - Изглежда българските клубове имат затруднения в менажирането и промотирането си. Съвет?
  - Да бъдат търпеливи. И по-добре организирани. Лигата също би трябвало да инвестира в промотирането си и да има гаранции, че клубовете не вредят на имиджа на баскетбола като цяло. Задължително е клубовете да уважават договорите, които подписват с националните и чуждестранните състезатели.
  - Кои са най-добрите български баскетболисти, с които сте работил?
  - Много са. Глушков, Тодор Стойков, Филип Виденов, Димитър Ангелов, Чавдар Костов, Тенчо Банев, Николай Върбанов, Павел Маринов, Божидар Аврамов. Надявам се, че не забравям някого.
  - А кои са според вас най-добрите български млади играчи?
  - Доста са. Борислав Младенов, синът на Георги, е потенциален НБА талант. Йордан Минчев, Цветомир Чернокожев, Константин Костадинов и една момче от Пловдив – Симеон Димитров, голям талант. Наистина има още много имена, които мога да спомена. Йоргос Патапатиу ме държи информиран за младите, а и за опитните също.
  - Мислите ли, че Стойков можеше да стигне до НБА?
  - Тодор беше изключителен. Европейските играчи обаче все още не бяха такова откритие в НБА. Ако Тодор играеше в момента - да, той би стигнал до НБА!
  - Какво е първото, което се сещате за Глушков?
  - Най-добрият. Той и Кукоч най-вероятно са играчите с най-добър характер, с които съм работил. Най-лесните за менажиране. Георги не само беше невероятен баскетболист, но е и страхотен човек. Бих искал да работя с играчи като него. За съжаление, не помня много подобни.
  - Мислите ли, че Александър Везенков има бъдеще в НБА или мястото му е в Европа?
  - Александър? Харесах го като играч още, когато го видях за първи път. Мисля, че беше на 12 години. Не успях да убедя него и баща му да изберат "Интерперформансис". Вярвам, че ако в НБА получи шанс, той ще има успех там. Има здрава психика, талант и може да успее във всяка лига. Включително в НБА.
  - Какво бихте посъветвали младите български баскетболисти?
  - Работа, работа, работа. Да не слушат тези, които им казват, че са най-добрите. Не са! Трябва да се развиват непрекъснато. Чак когато се откажеш от баскетбола, можеш да погледнеш в огледалото и евентуално да се поздравиш за кариерата.
  - Има ли трансфер, който бихте определил като най-сложния?
  - Този на Кукоч. Той всъщност не искаше да ходи в НБА, когато бе избран в драфта. Имаше няколко задачи. Тони трябваше да бъде избран от "Чикаго", да сме сигурни, че клубът няма да привлече друг на същата позиция, докато Тони реши да отиде в НБА, а и да го направим най-високоплатеният в отбора през втората му година. Договорът му беше по-добър от този на Майкъл Джордан и Скоти Пипън.
  - Педжа Стоякович, Ману Джинобили, Пау Гасол, Тео Папалукас, Кукоч, не мога да ги изредя всички. Но има ли някой, когото поставяте начело в този ваш личен списък с постижения?
  - Всички те бяха много важни за "Интерперформансис". Бих поставил всички тях начело на списъка. Всеки заслужава специално внимание.
  - Колко важни са вашите проекти за млади?
  - Проектите, свързани с подрастващите, са моята слабост. Много обичам да работя по тях. Инвестираме много в такива проекти. Би било чудесно да направим и в България, но ще се нуждаем от сериозен партньор и инвеститор. Не е лесно да се намери такъв. Но съм готов за разговори.
  - Бихте ли пожелал нещо на българските играчи?
  - Българските баскетболисти са много важна част от успешната история на нашата компания. Желая на всички да са много успешни и се надявам любовната история между "Интерперформансис" и България да продължи!