text: Алкохолната психоза е грубо психично разстройство, което се появява като усложнение на редовното пиене.
  Причини за възникване
  В най-общата форма причината за възникването е невъзможността за усвояване от тялото и мозъка, по-специално, на забранителните, токсични дози етилов алкохол при редовната му употреба. Тялото започва да се съпротивлява по всички налични начини. Най-известното е повръщането или настъпването на дълбок сън при поглъщане на прекомерно количество алкохол..
  Психозата е по-сложна реакция на организма към хронична алкохолна интоксикация, когато метаболизмът на биологично активните вещества-невротрансмитери е нарушен. В такива случаи дори намаляването на количеството на продуктите от разграждането на алкохол в организма може да предизвика катастрофална реакция за нервната система, която външно се проявява като грубо психично разстройство. Има няколко от най-често срещаните видове тези психози, нека ги разделим по реда на честотата..
  Видове и симптоми
  Делириум тременс
  Делириумът (delirium tremens) е най-честата остра алкохолна психоза, характеризираща се с помътняване на съзнанието (ориентацията в собствената личност обикновено се запазва), прилив на зрителни халюцинации със специфично съдържание (много насекоми, други животни, демони и т.н.), засягане на страх и безпокойство, психомоторна възбуда... Обикновено алкохолният делириум се развива в разгара на синдрома на отнемане на алкохол (2-4 дни от карентния период). Наличието на съпътстващи заболявания на вътрешните органи и наранявания прави хода на делирия по-тежък, често се развиват животозастрашаващи усложнения, които изискват спешни медицински мерки.
  Делириум симптоми
  Първоначалните симптоми на делириум са вегетативна нестабилност (изпотяване, сърцебиене), безсъние или периодичен сън с кошмари, нестабилно, често променящо се настроение, безпокойство в поведението. След това започват визуални илюзии (изкривено възприемане на обекти от реалния живот), а след това и халюцинации (възприемане на несъществуващи обекти). Отначало те са допълнение към реалната среда (например много котки тичат из стаята), след това стават все по-отдалечени от реалността, подобни на сцената (пациентът се чувства на друго място и в различен период от време). Заедно със зрителните халюцинации, пациентът може да изпитва и слухови, тактилни (общи телесни чувства), вкусови и обонятелни халюцинации. Пациентът в делириум възприема съдържанието на халюцинации без критика и му дава интерпретация под формата на налудни идеи от сензорен произход. Болестта се характеризира с вълнообразен ход с влошаване на състоянието вечер и през нощта, през първата половина на деня може да има "светли прозорци" с отслабване или пълно изчезване на симптомите на психоза.
  От соматична страна делириумът води до подкисляване на организма, натрупване на токсични продукти (амоняк, глутамат) в него и повишаване на тонуса на симпатиковата нервна система. Това се проявява с повишаване на телесната температура, изпотяване, тахикардия, лабораторни показатели за възпаление (левкоцитоза, повишена СУЕ, чернодробни дисфункции и други). Започват признаци на пневмония и мозъчен оток, тремор на крайниците се увеличава. Това принуждава такива пациенти да им бъдат предписвани антибиотици и да предприемат допълнителни мерки за детоксикация на организма (предписване на лаксативи и диуретици) за стабилизиране на работата на сърдечно-съдовата система и черния дроб. Признаци на неблагоприятен ход на делириум могат също да се считат за намаляване на психомоторната възбуда и засягане на страха, неясно мърморене, стереотипно повтарящи се професионални движения.
  Характеристика:
  Делириумът обикновено трае 3 до 5 дни и завършва с изтощение (астения) след дълбок сън. При тежко протичане (соматично натоварване, травма, общо отслабване на тялото) може да продължи една седмица или повече, докато има голям риск от преход към други (енцефалопатични) форми на алкохолна психоза: психоза на Корсаков, енцефалопатия на Гайе-Вернике и други необратими психични разстройства. Според различни източници смъртността при алкохолен делириум варира от 1 до 15%, в зависимост от тежестта на курса и терапията. Разбира се, делириумът се провежда само стационарно, с възможност за използване на мерки за интензивно лечение по всяко време. Състои се от назначаване на психотропни лекарства от различни групи, мерки за детоксикация на организма и поддържане на работата на жизненоважни вътрешни органи.
  Алкохолна халюциноза
  Алкохолната халюциноза по отношение на разпространението е втората по честота психоза след делириум поради злоупотреба с алкохол. Както подсказва името на болестта, това е психоза с преобладаване на халюцинации (слухови), причинени от заблуди на халюцинации на фона на променен афект (страх, безпокойство, по-рядко - гняв). Обикновено се разграничават острата и хроничната му форма..
  Форми
  Острата форма започва първо в разгара на запояването или в пика на симптомите на отнемане. Съдържанието на халюцинации обикновено е заплашително, в резултат на което се формира заблуда за преследване. Съдържанието на халюцинациите обикновено е „гласове“, които могат да заплашват пациента, да го подиграват, обиждат и дразнят. Понякога има няколко „гласа“ и те влизат в диалог помежду си, като по всякакъв начин осъждат пациента. Пациентът е морално развълнуван, поради убеждението в реалността на слуховите измами, самите пациенти често влизат в диалог с гласовете, или учтиво ги молят да "напуснат", след което силно псуват дори на многолюдни места. Като правило, вечер, интензивността на халюцинациите се увеличава..
  Продължителността на острите форми на алкохолна халюциноза е от 3 дни до няколко седмици. Ако халюцинозата продължи по-дълго, пациентите често развиват вид навик - по-спокойно, емоционално незадоволено отношение към халюцинациите, заблуждаващите идеи постепенно изчезват. Стационарното лечение с използване на съвременни антипсихотици значително намалява продължителността на заболяването.
  Хроничната форма на алкохолна халюциноза продължава от няколко месеца до няколко години. В същото време халюцинациите често имат коментарен характер или представляват някакъв израз или дума, засилващи се с употребата на големи дози алкохол, заблуждаващи идеи рядко или изобщо липсват, такива пациенти са доста подредени в поведението си и при необходимост могат да дисимулират (скрият) наличието на халюцинации. Следователно те не попадат в полезрението на лекарите толкова често, колкото при острата форма на психоза. Тук е възможно и амбулаторно лечение - както антипсихотични лекарства, така и антиалкохолно.
  Алкохолните заблуждаващи психози включват остър и продължителен алкохолен параноик, както и алкохолни заблуди за ревност.
  Остър алкохолен параноик
  Остър алкохолен параноик (алкохолни заблуди от преследване), подобно на остра алкохолна халюциноза, обикновено се развива или в пика на абстиненцията, или в разгара на пиенето. Основната проява е доста проста по съдържание заблудени идеи за преследване от други, до вечерта може да има отделни симптоми на делириум (фрагментарни халюцинации, объркване, безпокойство в поведението). Фон на настроението с преобладаване на страх, безпокойство, объркване. Възможно е да се извършват агресивни, обществено опасни действия срещу предполагаемите преследвачи. Илюзорните идеи могат да се засилят, ако пациентът продължи да пие алкохол. Подобно на алкохолната халюциноза, острият алкохолен параноик продължава от няколко дни до няколко седмици, докато продължителността и тежестта на психозата значително намаляват с антипсихотично лечение в специализирана клиника.
  Дълготраен алкохолен параноик
  Продължителният алкохолен параноик се развива като продължение на острия параноик. Афективният фон става по-малко напрегнат, делириумът започва да се систематизира, търсят се доказателства, които да потвърдят фактите на преследване и други недоброжелателни действия от страна на другите. Поведението става избирателно - пациентът предпочита да не общува с онези, които според него са недоброжелатели. Заблужденията и безпокойството се засилват с продължителната употреба на алкохол в нетрезво състояние. Такъв вариант на алкохолна психоза може да продължи много месеци, поради способността да не се разкриват (дисимулират) болезнени преживявания, такива пациенти рядко попадат в полезрението на лекарите - по-скоро по линия на съдебно-психиатричната практика след извършени социално опасни или агресивни действия срещу въображаеми преследвачи. Задачата на роднините (ако пациентът е споделил с тях съдържанието на налудни преживявания) в този случай не е да се надяват, че всичко ще се опомни и да се успокои от само себе си, а да допринесат активно за прегледа (прегледа) на такъв пациент от психиатър.
  Алкохолен делириум на ревност
  Алкохолен делириум на ревност (алкохолна параноя) обикновено се наблюдава само при мъже на 40 и повече години, няма остро начало и се развива бавно. Пиещият човек започва да „забелязва“, че съпругът му не е внимателен към него, проявява враждебност, студен е в сексуалните отношения, твърде често отсъства вкъщи, като постоянно се бави под различни предлози. Първоначално изтрити, неясните подозрения за прелюбодейство стават постоянни, обрасли с маса „доказателства“. Пациентът започва да следва жена си, да се интересува от нейните обаждания и кореспонденция, да „разбира“, че тя му е изневерявала и преди, че той не е биологичен баща на собствените си деца. Възможни са агресивни действия както срещу съпругата, така и срещу въображаемия съперник. В други сфери на живота поведението на пациентите се различава малко от повечето други хора, те не губят работоспособността си, спазват социалните правила (ако по време на заболяването не показват признаци на разграждане на алкохола). Тази група пациенти, точно както при дълготрайните параноици, не критикува болезнените преживявания и често попада в полезрението на специалистите само когато е необходима съдебно-психиатрична експертиза..
  Алкохолна енцефалопатия
  Алкохолната енцефалопатия е вид алкохолна психоза, при която грубите психични разстройства съжителстват с изразени неврологични и соматични симптоми, преобладават явленията на груб интелектуален упадък до психическа безпомощност. Алкохолната енцефалопатия се развива в тежки, напреднали стадии на алкохолизъм (2 - 3). Острите форми на тези заболявания включват енцефалопатия на Gaia-Wernicke, хронична - психоза на Корсаков и алкохолна псевдопарализа.
  Енцефалопатия на Gaie-Wernicke
  Енцефалопатията на Gaie-Wernicke често е по-нататъшно развитие на тежък алкохолен делириум при соматично отслабени пациенти на фона на съпътстващи инфекции и наранявания (фрактури, изгаряния и други). Ходът на делириума в този случай, като правило, е продължителен, с минимум психомоторна възбуда, по-често - според професионалния или преувеличаващ (мрънкащ) тип. Вече по това време може да се види появата на груби неврологични нарушения под формата на мускулна хипертония, хиперкинеза (люлеене или потрепване на крайниците), полиневропатия с различна локализация, нарушения на черепните (особено окуломоторни) нерви. От соматична страна се обръща внимание на тахикардия, сърдечни аритмии, хипертермия (треска) от централен произход, невъзможност за самостоятелно приемане на храна и вода, инконтиненция от тазовите органи. След това през първия ден феномените на зашеметяването се увеличават, превръщайки се в кома. Без лечение човек умира в рамките на 2 - 3 дни. При адекватно лечение (изискват се условията на интензивното отделение) е възможен преходът на енцефалопатия на Gaie-Wernicke към психозата на Корсаков (хронична форма на алкохолна енцефалопатия).
  Психозата на Корсаков
  Психозата на Корсаков може да се развие в резултат на тежък алкохолен делириум или остро отравяне с етанол или постепенно с напреднал стадий на алкохолизъм. На първо място, тя се проявява като груби нарушения на функциите на паметта. Това са фиксационна амнезия (невъзможността да се запомни случващото се само преди минута), ретроградна амнезия (загуба на памет за събитията, предшестващи заболяването), парамнезия (фалшиви спомени, които заместват пропуските в паметта) с понякога странно и фантастично съдържание. От неврологична страна са описани полиневропатии с различна локализация. Емоционалният фон е изчерпан, често с оттенък на недоумение. Израз на лицето - объркан или безразличен. По принцип такива пациенти са психически безпомощни и се нуждаят от външни грижи, мерки за социална защита (регистрация на група с увреждания). Психозата на Корсаков може да продължи години, с прекратяване на консумацията на алкохол и адекватно лечение (големи дози витамини от група В, ноотропни и съдови лекарства) е възможно да се постигне изразено подобрение.
  Алкохолна псевдопарализа
  Алкохолната псевдопарализа е форма на алкохолна енцефалопатична психоза, при която на фона на изразен интелектуален спад (деменция) има нарушения от страна на челните дялове на мозъчните полукълба - невнимание или еуфория, понякога - идеи за величие, нарушени логически съждения, нелепо поведение. Придобитите знания и умения се губят, пациентите не са в състояние да се грижат за себе си, няма критика към когнитивни и поведенчески разстройства. Ходът на заболяването е хроничен, понякога антипсихотици са необходими за коригиране на поведението, медицински и социални прогнози са неблагоприятни.
  Патологична интоксикация
  Патологична интоксикация - алкохолна психоза, под формата на сумрачно помътняване на съзнанието. За разлика от други форми на алкохолна психоза, тя обикновено се развива при хора, които не страдат от обширна алкохолна зависимост, след като приемат относително малки дози алкохол.
  Причини за появата
  Прекомерната работа, емоционалният стрес, наличието на действителна соматична или неврологична (психоорганичен синдром и други) патология, старост, прием на хипнотици и успокоителни (барбитурати, бензодиазепини) могат да бъдат провокиращи фактори..
  Симптоми
  Патологичната интоксикация се характеризира с внезапна поява на изкривено възприемане на заобикалящата действителност на фона на изразен страх, безпокойство или гняв, двигателна възбуда с агресия към другите. Може да се появят халюцинации с плашещ характер, заблуждаващи идеи за преследване. Най-често патологичната интоксикация се диагностицира в съдебната практика след факта. Като такова няма лечение. Но хората, които са имали поне един епизод на психоза с патологична интоксикация през живота си, трябва да бъдат посъветвани да се въздържат да приемат каквито и да е дози алкохол за цял живот..
  Лечение на алкохолни психози
  Повечето алкохолни психози се повлияват добре от лечението, с помощта на съвременни психотропни лекарства и лекарства за стабилизиране на жизнените функции на организма се премахват острите прояви на заболяването. Има обаче последствия, отстраняването на които отнема много време и усилия. На първо място, това се отнася до висшите мозъчни функции, свързани с паметта (нейното отслабване) и мисленето (загуба на последователност, здрав разум, способност да възприема критично себе си и връзката си с алкохола). Друга група отрицателни последици са хроничните увреждания на жизненоважни органи, различни видове тяхна недостатъчност (сърдечно-съдови, чернодробни и други).
  Всичко това предполага, че за човек, който е претърпял алкохолна психоза, единственият шанс за продължаване на приемлив жизнен стандарт може да бъде само абсолютната трезвост, в комбинация с мерки за медицинска рехабилитация - укрепване както на психичните функции, така и на соматичното състояние на тялото.
  Автор: нарколог, психиатър Затворницки В.Л..
  АЛКОХОЛНА ПСИХОЗА
  Подредба на стреса: АЛКОХОЛНИ ПСИХОЗИ
  Съдържание
  Алкохолни психози (Гръцки psychē - душа, състояние на духа + -ósis) - психични разстройства, които се развиват в резултат на многогодишна злоупотреба с алкохолни напитки. Няколко години преди появата на А. стр. Пациентът има всички или почти всички прояви на синдрома на наркоманията - променена толерантност, синдром на махмурлука и др. (Вж. Алкохолизъм, Хроничен алкохолизъм, Наркомания) и много често характерни промени в личността. Появата на А. стр. Се насърчава от соматични заболявания, наранявания, недостиг на витамини. Тъй като А. стр., Като правило, не възникват в състояние на опиянение, те се тълкуват като метално-алкохолни психози.
  Съществуват следните групи алкохолни психози: алкохолен делириум; алкохолна халюциноза; алкохолни налудни психози; структурно сложна и нетипична А. п.; алкохолна енцефалопатия (вж.). В допълнение, алкохолната епилепсия, алкохолната депресия, дипсоманията и патологичната интоксикация се наричат ​​А. p. На А. артикулът може да бъде отнесен и към смесените случаи, при които симптомите на А. елемент възникват на фона на други психични заболявания.
  Историческа скица
  Алкохолният делириум, наречен delirium tremens, е описан за първи път от Т. Сътън през 1813 г. Алкохолната етиология на психозата е установена от Rayer през 1818 г. Моделите на развитие на алкохолен делириум, неговите симптоми и основни форми са изследвани от В. Magnan, Lasegue (S. Lasegue), Rose (Rose), Bongeffer (K, Bonhoeffer), Kraepelin (E. Kraepelin), S. S. Korsakov.
  Френските психиатри използват термина "делириум тременс", за да определят най-тежките състояния, придружени от значителна хипертермия, а леките и умерените делириуми се определят като атаки на объркване. В отечествената и немската литература под наименованието delirium tremens (delirium tremens, алкохолен делириум) са описани симптоми на A. p. С различна тежест и сложност, придружени от изразена смаяност.
  Алкохолната халюциноза е описана през 1847 г. от Марсел. Терминът „алкохолна халюциноза“, възприет в немската и руската психиатрия, е предложен през 1900 г. от С. Вернике. Клиниката на острата и хронична алкохолна халюциноза получи най-пълно отражение в трудовете на Бонгефер, Ф. Мегендорфер, Крапепелин, С. А. Суханов, И. Н. Введенски и С. Г. Жислин. Алкохолен делириум на преследване (остър алкохолен параноик) под името алкохолен делириум е описан от Н.П. Tyapugiyym през 1914 г., тори отбелязва липсата на илюзии и халюцинации, връзката на психозата с края на упоритото пиене. От 1949 г. психозата е описана от М. О. Гуревич и други домашни психиатри.
  Клинична картина
  Алкохолен делириум
  Алкохолният делириум (delirium tremens) обикновено се развива през първия ден или дори през следващите няколко часа след спирането на многодневната консумация на алкохол. Първата атака на делириум (вж. Делириозен синдром), като правило, се предшества от дълъг период на злоупотреба с алкохол, докато повторната психоза може да възникне след по-кратки запои. Етапът на предшествениците на делириум тременс е синдромът на махмурлука, претеглен в неговите прояви (вж. Хроничен алкохолизъм). Най-често психозата се развива в разгара на махмурлука, по-рядко на етапа на своето обратно развитие.
  Първоначално има суетене, бързане на движенията и промени в настроението. Вниманието на пациента е нестабилно, той лесно се разсейва, понякога се нарушава ориентацията във времето, средата, ситуацията. Има приток на мисли, фигуративни спомени, след това илюзии и халюцинации. Делириум тременс може да започне с един или серия от припадъци, приток на слухови халюцинации и въображаеми заблуди за преследване. В началото на развитието на делириум зрителните халюцинации, понякога стадийните халюцинации, могат да се комбинират с безопасна ориентация в околната среда. С задълбочаването на делириума се появява фалшива ориентация в ситуацията, но ориентацията в личността на човека остава. Поведението на пациента зависи от съдържанието на измамите на възприятието: пациентите изгонват от стаята плъхове, котки, дяволи, тъпчат змии, хващат и търсят скрити някъде джуджета. Появата на видения е придружена от ярки афекти на изненада, протест, любопитство. Характерно е съчетанието на страх с груб хумор. В някои случаи слуховите халюцинации се присъединяват към зрителни халюцинации, има чувствен делириум от преследване, магьосничество, ревност. С развитието на делириум халюцинациите стават разнообразни (в допълнение към зрителните има слухови, термични, вестибуларни, тактилни халюцинации, включително халюцинации в устната кухина и общо усещане), появяват се парестезии, нарушения на телесната схема (вж.).
  С изобилие от халюцинации, пациентите се отърсват от конците, издърпват нещо от устата си, изхвърлят насекоми и животни от тялото, оплакват се от изливане на вода или пясък, изсипващ се в очите им, изчеткат нападнатите животни.
  Когато събеседникът концентрира вниманието на пациентите, например. по биографичните им данни халюцинациите изчезват за известно време. Пациентите лесно реагират на съдържанието на разговора, провеждан в тяхно присъствие, вмъкват своите коментари. Чрез задаването на подходящите въпроси е лесно да се предизвикат фалшиви признания и измама на сетивата. И така, след като е чул предложението за четене, пациентът вижда отпечатаните думи на празен лист хартия (симптом на Райхард); говори ярко „по телефона“, ако поставите в ръцете си телефонна слушалка, изключена от устройството (симптом на Aschaffenburg); при натискане на затворени очи и провокиране на въпроси „вижда“ животни, хора, насекоми (симптом на Липман). Пациентите приемат хората около себе си за свои познати, отговарят на въпроси бързо, прибързано, като не забелязват несъответствия и груби противоречия в своите изявления, много от които са изключително абсурдни. Техните собствени отговори и самият факт на разговора много бързо се забравят. Понякога изобилието от измами на възприятието намалява и на преден план излиза фалшива ориентация на място и време, суетливо или хиперкинетично вълнение. Пациентите винаги са заети с нещо, суетет се, стремят се да отидат някъде, дават заповеди, отправят заявки, договарят се с въображаеми събеседници за среща, пиене на алкохол, „товарене на стоки”, преброяване на „пари” (професионален делириум).
  Продължителността на делириума рядко надвишава 3-4 дни. Измамите за възприятие и дезориентация най-често изчезват след многочасово сън. Съдържанието на делириум е частично амнезиачно. При изясняване на съзнанието се отбелязва краткосрочен период на астения. Понякога в продължение на няколко дни няма критично отношение към част от делирните разстройства (остатъчни заблуди).
  За алкохолния делириум са характерни следните сомато-неврологични симптоми: абсолютно безсъние, изпотяване, тахикардия, колебания в кръвното налягане, треперене на ръцете, главата, цялото тяло, атаксия, мускулна хипотония, хиперрефлексия, рефлекси на орален автоматизъм, понякога хоризонтален нистагъм, слабо сближаване на очните ябълки.
  По време на делириум при пациент често се откриват следните соматични нарушения: увеличен черен дроб, тъмнокафяво покритие на езика, често леко пожълтяване на склерата, повишаване на билирубина и холестерола в кръвта, левкоцитоза и изместване на левкограмата наляво, ускорена ROE, хипохромна анемия; характерна е субфебрилната температура.
  В допълнение към описаната класическа картина има още няколко възможности за делириум тременс.
  Абортивен делириум продължава няколко часа, появата на халюцинации не е придружена от дезориентация.
  Кога хипнагогичен (възникващ при заспиване) делириум, съдържанието на сънищата наподобява делириум (участие на животни, приключенски теми от сцени на преследване, преследване, спасение). При събуждане критичната оценка на сънищата не се появява веднага и през определено време се отбелязва неправилно поведение. Понякога хипнагогичният делирий предхожда разширената картина на делириум тременс за няколко дни.
  "Делириум без делириум»[А. Долкен] протича без измама и заблуда, но с дезориентация и развълнувано вълнение. Състоянието прилича на това, което се наблюдава при обикновения делириум, когато измамите за възприятие изчезват за известно време.
  Кога систематичен делириум преобладават визуални халюцинации, подобни на сцената, образуващи съдържанието на постоянно развиващите се, опасни или забавни, но лишени от мащабни събития. Обикновено това са сцени на преследване, полет, много по-рядко приятни събития. Дълбочината на замъгляването на съзнанието е незначителна и често се запазва частична ориентация на място и време. След изясняване на съзнанието, остатъчният делириум може да продължи няколко дни.
  За делириум с преобладаване на слухови халюцинации характерна е комбинация от систематизиран халюцинаторен делириум с изразено разстройство на съзнанието. Дълбочината на замъгляването на съзнанието постоянно се колебае, понякога състоянието се приближава до халюциноза. Приликата с последната е особено значима в началото на психозата и в етапа на нейното обратно развитие..
  Тежък алкохолен делириум обикновено започва като класика, след това през първия ден има все по-голямо зашеметяване. Професионалният делириум се заменя с хиперкинетичен или преувеличаващ делириум (пациентът мърмори нещо неясно, прави монотонни прости движения с ръце, дърпа нещо, извива се, усеща, „вдига“; не е възможно да се осъществи контакт с него). На 4-5-ия ден от заболяването е възможна хипертермична кома с фатален изход в резултат на колапс или дихателна парализа, причинени от мозъчен оток. При благоприятен ход зашеметяването постепенно намалява, съзнанието се изчиства все повече и повече всеки ден. И все пак много често, след периоди на ясно съзнание, делирните симптоми се появяват отново. Развитието на тежък алкохолен делириум често се предшества от месеци на препиване, гърчове със загуба на съзнание и многократни пристъпи на повръщане. В разгара на психозата са характерни следните неврологични симптоми: груба атаксия, дизартрия, назална назална, мускулна дистония, различни хиперкинези, патологични рефлекси, рефлекси на орален автоматизъм, очни симптоми (миоза, нистагъм, слабост на конвергенцията), автономни разстройства (хиперхидроза с дехидратация, спад на кръвното налягане, хипертермия до t ° 42 °, абсолютно безсъние). Курсът е продължителен, понякога с обостряния, краят на психозата е постепенен, с пълна делирийна амнезия и продължителна астенична фаза. Повтарящите се психози при тези, които са възобновили злоупотребата с алкохол, в някои случаи запазват формата на първични (това е типично за тежък делириум). Много често обаче те са под формата на атипичен, фантастичен делириум или халюциноза..
  Атипичен делириум - симптоматиката включва определени прояви на синдрома на Кандински-Клерамбо. Обикновено психозата започва под формата на систематичен делириум или делириум с преобладаване на слухови халюцинации. В разгара на развитието на болестта се появяват различни сенестопатични, идеаторни и дори двигателни автоматизми, чувствен делириум на влияние, метаморфоза, обсесия (вж. Делириум, синдром на Кандински - Клеромбо). Чувственият делириум на преследване доминира, то-рий се съчетава с идеи за отравяне, хипнотично влияние, ревност. Преобладава афектът от страх, безпокойство, отчаяние. Доста често темата за смъртта и възкресението се превръща в съдържанието на нетипичен делириум. На пациентите изглежда, че по различни начини преследвачите, без да причиняват болка, отрязват краката и ръцете си, пробиват сърцето им и ги излагат на ток, газ и лъчиста енергия. Те усещат как сърцето им спира, ръцете и краката им изстиват, след това се виждат на гробище, в ковчег, чуват съобщения за собствената си смърт и се смятат за мъртви. Тогава настъпва „възкресение“. Атипичният делириум е придружен от доста дълбоко зашеметяване, изразено моторно и речево вълнение. В разгара на психозата е трудно да се влезе в контакт с пациенти, речта им е рязка и непоследователна. Изясняване на съзнанието с възстановяване на ориентацията в околната среда настъпва след дълъг сън; няколко дни по-късно се появява критично отношение към пренесената психоза. Курсът на атипичен делириум може да бъде продължителен, особено в случаите, когато делът на слуховите халюцинации е висок.
  Фантастичен делириум (алкохолен оннейроид) възниква в разгара на развитието на атипичен или систематичен делириум, както и в разгара на остра халюциноза. Фантастичният делириум обикновено не е първата психоза в живота. При по-голямата част от пациентите преди това са отбелязани няколко типични или нетипични остри алкохолни психози. Появата на фантастичен делириум може да бъде предшествана от етап на сънища, които са фантастични по съдържание. Преходът от систематизиран делириум към онейроид (вж. Онейроиден синдром) настъпва внезапно или постепенно. Появява се объркване, засилва се илюзорното възприемане на околната среда. След това има двойна заблуда ориентация в околната среда, възбудата нараства или се появява инхибиране, достигайки степента на субступор с явления на восъчна гъвкавост, пасивно подчинение (вж. Кататоничен синдром). Характеристика на етапа, непосредствено предшестващ онейроида, е наличието на остър сензорен делириум, делириум на постановка с фалшиви разпознавания, словесни (вербални) халюцинации, различни психични автоматизми. В разгара на онейроида има пълна дезориентация, сценични зрителни халюцинации с фантастично съдържание, остър фантастичен делириум, съчетан с различни прояви на синдрома на Кандински-Клерамбо (вж. Синдром на Кандински-Клерамбо), нарушения в телесната схема, нарушения на обезличаването (вж. Деперсонализация). Страхът, безпокойството, меланхолията и отчаянието се съчетават с депресивни мегаломанни заблуди (вж. Делириум); афектът на радостта, насладата е характерен за експанзивния онейроид. С развитието на фантастичния делириум вълнението се заменя с двигателно инхибиране. Ако фантастичният делирий се развие в разгара на халюцинозата, това се предшества от появата на двойна ориентация, делириум, постановка, психически автоматизми.
  Както при другите форми на делириум, обратното развитие на симптомите обикновено започва след дълги часове сън, което се случва след прием на сънотворни или въвеждане на антипсихотици. Отначало сенестопатиите изчезват (неприятни усещания в различни части на тялото), след това прояви на психически автоматизъм (делириум на експозиция, псевдохалюцинации). Слуховите халюцинации продължават най-дълго. Критично отношение към миналата психоза може да се появи само няколко дни след изчистване на съзнанието.
  Алкохолна халюциноза
  Алкохолната халюциноза (халюцинаторно безумие на пияници, алкохолен халюцинаторен делириум, алкохолна параноя) се развива в резултат на многогодишна злоупотреба с алкохол и протича под формата на остра, продължителна или хрон. психоза.
  Остра халюциноза възниква в състояние на махмурлук, порязването често протича по-силно от обикновено. Психозата може да започне с делириални разстройства, елементарни измами на възприятието, но най-често с внезапно появяващи се словесни халюцинации. Първоначално пациентът чува непоследователно звучащи гласове на един или двама души. Докато тяхното съдържание не засяга пряко пациента, поведението му очевидно не се променя. В същото време има афект от любопитство, недоволство, възмущение, изненада или недоумение, желанието да се намерят тези хора, чиито гласове се чуват. В разгара на психозата словесната халюциноза се комбинира с повече или по-малко систематични заблуди. Преобладава афектът от страх, тревожно и напрегнато очакване, меланхолия и отчаяние. Ориентацията във времето и средата не е нарушена. Сценичните словесни халюцинации се характеризират с чувствена яркост, разнообразна тоналност, множественост, коментарен характер, повтаряне на думи и фрази. Гласовете коментират усещанията и движенията на пациентите, техните минали и настоящи действия, намерения и мисли, понякога се появяват визуални и тактилни халюцинации. Пациентът често чува емоционално богати диалози със споменаване за него от трето лице. Съдържанието на гласовете се свежда до заплахи, подигравателни коментари и забележки, обвинения, заповеди, прогнози. Обвиненията в пиянство, извършване на неморални действия се редуват със заплахи за убийство, осакатяване, уволнение от робота, позор, затвор. В същото време пациентът чува както защитни, така и оправдателни гласове.
  Чувственият делириум е тясно свързан с халюцинациите, почти винаги е по-широк от обикновената обработка на последната. Най-често има делириум от преследване, инструментално наблюдение, магьосничество, физическо и психическо въздействие. Типична комбинация от експозиционни заблуди с истински халюцинации и различни патологични усещания. Първичните феномени на отчуждението - представяния, усещания и афекти с пряко усещане за готовност (вж. Синдром на Кандински-Клеромбо) са изключително редки. Поведението отразява специфичното съдържание на заблуди, халюцинации и особености на афекта: пациентите бягат да бягат от преследване, търсят помощ от полицията и скъпа. институции, вземете мерки за самозащита (барикадирайте апартамент, въоръжете се с тежки предмети, за да се защитите от преследвачи).
  Опитите за самоубийство се правят в разгара на страстта на отчаянието. По този начин пациентите се опитват да избегнат предполагаемите заплашителни болезнени репресии. Агресията срещу другите е рядка. По време на наплива на халюцинации, пациентите на глас задават въпроси и отговарят на въображаеми събеседници, те са напълно погълнати от съдържанието на халюцинации. Понякога има състояние на халюцинаторно откъсване с двигателна изостаналост, достигащо до пълна неподвижност. Изобилието от измами на възприятието е придружено от появата на леки нарушения на съзнанието, изразяващи се в разстройства на вниманието, асоциативни процеси и частична амнезия на реални събития. Изчезването на симптомите настъпва постепенно или изключително бързо след многочасово сън. Отначало афективната сфера се нормализира, след това изчезват халюцинации, патологични усещания и заблуди. Продължителността на острата халюциноза не надвишава 3-4 седмици.
  ДА СЕ абортивен алкохолната халюциноза включва психози с продължителност до един ден, при които делириумът и халюцинозата не достигат пълно развитие. Халюциноза с преобладаване на параноидни разстройства характеризиращо се с остри заблуди за преследване; словесните халюцинации са малко на брой, но съдържанието им съответства на темата за делириума. Нетипично халюцинозата е придружена от появата на краткотраен ступор или тежка депресия. Ступорът с изтръпване трае само няколко часа, по-нататъшният ход на психозата е нормален. С изразени депресивни симптоми, моторно и идеално инхибиране, депресивен делириум, обвиняване и осъждане на съдържанието на халюцинации, се отбелязват меланхолия с чувство на безнадеждност. Синдромът на вербалната халюциноза остава неразвит. Комбинацията от симптоми на делириум и халюциноза се изразява в редуването на тези и други прояви, промяната на халюцинозата чрез делириум или фантастичен делириум, в появата на последната в разгара на халюцинозата.
  Клиничната картина на изброените А. стр. Понякога е много сложна и приписването на болестта на делириум или халюциноза е много произволно. Повтарящата се халюциноза се развива в резултат на подновена злоупотреба с алкохол. Те се характеризират с липсата на делирни включвания, появата на продължителни и нетипични форми.
  До продължителна (продължителна) алкохолна халюциноза включват психози с продължителност от месец до година. Те се различават от острите по честота на поява на депресивни разстройства и атипични симптоми. Последното се изразява в появата на истински автоматизми (идеаторен, сенестопатичен и двигателен), парафреничен синдром и зрителна халюциноза. С известна продължителна халюциноза, особено повтаряща се, остава частична или пълна критика на халюцинации, които са неприятни по съдържание.
  Хронична алкохолна халюциноза рядко. Словесните халюцинации често се появяват след период на тревожно-страховито настроение.
  Първоначалната симптоматика понякога е близо до делириум с обилна слухова измама или до атипичен делириум. Разпределете неподвижни и прогресивни форми. На първо място в клиничната картина доминират словесните халюцинации и делириумът е намален. С втората органичната деменция бавно нараства и се формира систематизиран делириум, различни автоматизми (истински сензорни, идеални, двигателни, внушени чувства и мечти), парафренични симптоми. Обострянията са причинени от злоупотреба с алкохол, инфекциозни заболявания. Тяхната симптоматика прилича на остра халюциноза или халюциноза с делириални включвания (т.е. със симптоми, характерни за делириума - зрителни халюцинации, объркване и др.). Извън обострянията поведението остава подредено. Някои пациенти, въпреки дългосрочното съществуване на халюциноза, остават работоспособни.
  Алкохолни налудни психози
  Алкохолни налудни психози. Разпределете алкохолни заблуди за преследване и алкохолни заблуди за ревност.
  Алкохолни заблуди от преследване (алкохолен параноик) внезапно се развива с махмурлук. Фигуративният делириум на физическо унищожение, преследване се комбинира с вербални илюзии и най-силен ефект на страх или интензивно очакване. Пациентите навсякъде забелязват преследвачи, по заблуден начин интерпретират речта, мимиката, жестовете и поведението на другите, търсят помощ от полицията, до медицинския център. институции, бягащи от „унищожение“. Те са убедени, че искат да бъдат убити, за да използват парите си или за отмъщение. Ако има изолирани слухови халюцинации, то в самото начало на психозата тяхното съдържание не съвпада с темата за делириума. Психозата продължава до 10-14 дни. В дълготрайни форми идеите за преследване и нагласи се съчетават с тревожен и меланхоличен афект. Повтарящият се параноик се появява под формата на остри или продължителни психози, които се появяват всеки път след преяждане.
  Алкохолен делириум на ревност (заблуда за изневяра) най-често се развива при лица с психопатични черти на характера или признаци на деградация на алкохола. Отначало ревнивите страхове се изразяват в пиянство или махмурлук, те са нестабилни и подлежат на корекция. Постепенно се формира систематичен делириум на ревността. Възможни идеи за отравяне и преследване. Пациентът започва да твърди, че съпругата му, желаейки да се разбира с любимия си, възнамерява да го отрови или убие. Случайните факти се оценяват като доказателство за държавна измяна и планирани репресии. В напреднала възраст често се наблюдават конфабулации, ретроспективна налудна оценка на далечното минало и делириумът на ревността става дефектен. Идеите за ревност могат първо да се появят при делириум или халюциноза, те не се коригират и стават основа за формиране на систематична заблуда.
  Структурно сложни алкохолни психози
  Структурно сложните алкохолни психози протичат под формата на редуване на състояния, типични за алкохолизма. И така, психозата се определя от синдрома на острия параноик, след това се развива словесна халюциноза, последвана от делириум. Най-често има редуване на вербална халюциноза и делириум. Например, халюцинозата се заменя с делириум, след това съзнанието се изчиства и симптомите на халюциноза отново преобладават.
  Атипични алкохолни психози
  В клиничната картина се наблюдават симптоми, характерни за hl. обр. за ендогенни психози. Делириум с прояви на синдрома на Кандински-Клерамбо, включително фантастичен делирий (вж. По-горе), са нетипични; остра халюциноза, придружена от краткотраен ступор с изтръпване или тежка депресия (вж. по-горе); продължителна и хронична халюциноза с истински психически автоматизми, парафренични симптоми; зрителна халюциноза. Появата на атипични психози след типични показва увеличаване на енцефалопатичните промени. По-нататъшното задълбочаване на енцефалопатията може да доведе до изчезване на атипични симптоми и поява на органични психози (например, развитие на псевдопаралитичен синдром вместо парафреничен).
  Алкохолни психози, произтичащи от съчетанието на алкохолизъм с други психични заболявания
  Алкохолните психози, произтичащи от комбинацията от алкохолизъм с други психични заболявания, могат да имат някои разлики от типичната картина. Органичните мозъчни заболявания (съдови, инфекциозни, алергични) често модифицират симптомите на делириум, причинявайки по-голяма дълбочина на объркване или поява на психични автоматизми, удължавайки периода на остатъчен делириум. Остатъчните явления на органично мозъчно увреждане, включително травматични, епилепсия с редки припадъци, маниакално-депресивна психоза, съчетана с алкохолизъм, сами по себе си не водят до атипизация на алкохолните психози.
  През 1909 г. V. Graeter описва пациенти, които злоупотребяват с алкохол, при които в началото е имало психози, подобни на алкохолните, а по-късно са открити типични шизофренични разстройства. По-нататъшно проучване показа, че алкохолизмът се комбинира с най-благоприятните форми на шизофрения. Ефектът му върху шизофреничните симптоми е по-изразен, ако развитието на шизофрения се предшества от продължителна алкохолна интоксикация. Най-малкото влиянието на алкохолизма засяга симптоматиката на пароксизмална прогресивна и периодична шизофрения, много повече - в началния стадий на параноидна и ленива шизофрения. Комбинацията от алкохолизъм с бавен текущ процес или плитък дефект след пристъп на шизофрения изключва развитието на класически делириум тременс (психози с притъпяване на съзнанието рядко се появяват и протичат под формата на халюциноза с умишлени включвания или онейроиди). Обикновено се развиват халюциноза или остри параноиди, чиято продължителност, подобно на алкохолните, не надвишава 2-3 седмици, а симптомите често включват депресивно-параноични, кататонични разстройства и истински психически автоматизми. В началния стадий на параноидна шизофрения могат да се наблюдават двуфазни психози, наподобяващи алкохолни само в първата фаза. С бавна текуща шизофрения след силно пиене понякога се развива халюциноза, неразличима от алкохолната, но повтарящите се психози губят връзката си с алкохолиците. Развитието на параноидна и пароксизмална прогресивна шизофрения може да доведе до намаляване на тежестта на алкохолизма и дори до пълно спиране на консумацията на алкохол.
  Алкохолна депресия
  Алкохолната депресия е концепция, която служи за обозначаване на различни депресивни състояния при пациенти с хрон. алкохолизъм. В тесен смисъл алкохолната депресия е синдром на махмурлук с меланхолия, идеи за самообвинение, плитка идеална и двигателна инхибиция. Алкохолната депресия включва и ситуативно обусловени депресивни реакции, които се засилват при махмурлук. Появата на тежка меланхолия в запоя и след нейния край може да бъде свързана с конституционални характеристики - склонност към циклотимни разстройства: настроение.
  Алкохолна епилепсия
  Алкохолната епилепсия е конвулсивен синдром в третия етап на хроничен алкохолизъм. Единични или серийни гърчове със загуба на съзнание, тонични и клонични гърчове, ухапване на език, уринарна инконтиненция могат да се появят многократно през първите дни след края на запоя, преди делириум или в началото на остра форма на енцефалопатия на Gaia-Wernicke (вж. Алкохолна енцефалопатия). Комбинацията от алкохолизъм с остатъчно органично (травматично) увреждане на мозъка улеснява появата на гърчове. В междинния период на електроенцефалограмата няма промени, характерни за епилепсията. Появата на припадъци от дребен тип или големи конвулсивни припадъци в състояние на интоксикация не е характерно за алкохолната епилепсия. Личностните промени са често срещани при алкохолизма.
  Алкохолна енцефалопатия
  Алкохолните енцефалопатии са една от групите метално-алкохолни психози, развиващи се с А. п., За които е характерна комбинация от психични разстройства със системни соматични и неврологични разстройства, често доминиращи в клиничната картина (за подробности вж. Алкохолни енцефалопатии).
  Патологична интоксикация
  Патологичната интоксикация е замъглено помътняване на съзнанието, което възниква след пиене на малки дози алкохол и по-рядко след големи дози алкохол. Патологичната интоксикация се развива не само при пациенти с хроничен алкохолизъм и не се отнася за правилните алкохолни психози. Началото му се улеснява от умора, липса на сън, емоционален стрес.
  При епилептоидния (епилептиформен) вариант състоянието внезапно се променя: ориентацията се губи, ситуацията се възприема неясно и неправилно, появяват се измами на възприятие и фрагментарни заблуди. Рязкото вълнение с въздействието на гняв и ярост е придружено от безразборна агресия, желание за унищожение. Поведението може да бъде автоматични, необясними действия.
  В параноидния вариант изкривеното заблуждение за възприемане на ситуацията и поведението на другите се комбинира с измами на възприятието, въздействието на страха, безпокойството и предстоящата опасност. Болните се въоръжават за защита, атакуват въображаеми врагове, бягат от опасност.
  Патологичната интоксикация се различава от обикновената интоксикация по внезапността на началото, отсъствието на външни признаци на интоксикация и непокътнатата координация на движенията. Продължава от няколко минути до няколко часа и често завършва с дълбок и продължителен сън. При параноидния вариант се запазват частични спомени за пренесеното състояние, при епилептиформния вариант настъпва пълна или почти пълна амнезия.
  Дипсомания
  Дипсоманията е един от видовете повтарящи се запои. Преди запой се появяват депресивно, раздразнено настроение, безпокойство, безпокойство, физическо неразположение, безсъние, загуба на апетит, понякога главоболие, изпотяване и треперене. Работоспособността е намалена или загубена. Ако се развие пристъп на дипсомания в началния етап hron. алкохолизъм, той започва във връзка със силно желание за алкохол и продължава 7-14 дни. Пациентите пият алкохол ден и нощ, изпитвайки неудържимо влечение към алкохола и опитвайки се да се отърват от бързо появяващите се тежки симптоми на отнемане с малки порции водка или вино (вж.). До края на преяждането алкохолната толерантност спада, слабост, атаксия, тремор, задух, тахикардия се увеличават и се появява почти пълно безсъние. Апетитът отсъства, повръщането се появява сутрин. Жаждата за алкохол отслабва или изчезва, като не се проявява до следващото преяждане. Ако се появи дипсоманична атака при психопати или с изтрити форми на циклотимия, епилепсия, шизофрения, физическите и психически прояви на интоксикация могат да бъдат незначителни, въпреки приема на големи дози алкохол (до 1 литър или повече на ден) и депресивното настроение остава. Краят на запояването обикновено е внезапен, придружен от изчезването на нуждата от алкохол, понякога отвращение към него. След запоя може да се появи повишено настроение, придружено от неуморна и продуктивна дейност..
  Патогенеза и патологична анатомия
  В патогенезата на алкохолния делириум засилването на всички метаболитни и невро-вегетативни нарушения, характерни за хрон, е от голямо значение. алкохолизъм. При делириум основната роля се играе от промени в диенцефалона с нарушена невро-вегетативна регулация и функции на хипофизно-надбъбречната система. Най-важната роля в нарушаването на хомеостазата играе натрупването на продукти от непълно изгаряне на алкохол в кръвта и последващото рязко спиране на приема на алкохол. Невро-автономна дисрегулация, влошена от недостиг на витамин В1, IN6, IN12, PP и фолиева киселина, чернодробни дисфункции. В резултат на това в кръвта се натрупват кетокиселини, настъпва ацидоза, повишава се нивото на билирубин и холестерол, намалява концентрацията на магнезиеви и калиеви йони и първо се развива хипер-, след това хипоадренергия. Токсикозата и церебралната хипоксия причиняват повишена пропускливост на съдовата стена и мозъчен оток, което от своя страна засилва автономната дисрегулация. Развитието на делириумния синдром е свързано предимно с инхибиране на фазата на парадоксалния сън.
  Патогенезата на други алкохолни психози не е добре разбрана. При остри психози промените очевидно са близки до тези, които са налице в делириум. В патогенезата на продължително, хрон. халюциноза и заблуди за ревност, значението се отдава на енцефалопатичните промени и съпътстващите заболявания.
  Морфологичните промени в алкохолния делириум, в допълнение към тези, характерни за алкохолизма, се изразяват в повишено кръвообращение в мозъка, разширяване на капилярите, периваскуларен оток и различни видове дегенерация на нервните клетки. Преобладават промените в хипоталамуса, в областта на третата камера, на дъното на четвъртата камера, но без зоналното ограничение, характерно за алкохолната енцефалопатия на Gaie-Wernicke.
  Диагностика и диференциална диагноза
  Алкохолен делириум се различава от безалкохолните делирни състояния по типични психопатологични симптоми (комбинация от страх с еуфория, отзивчивост, алкохолни теми на халюцинаторни сцени) и характерни неврологични признаци (тремор, атаксия, хиперрефлексия, мускулна хипотония, рефлекси на орален автоматизъм, хиперхидроза). При тежък махмурлук, за разлика от делириум, няма нарушение на съзнанието с дезориентация, халюцинациите се появяват само когато очите са затворени или в сънливо състояние (хипнагогични халюцинации).
  Остра алкохолна халюциноза се различава от алкохолния делирий по преобладаване на слуховите халюцинации и делириум, запазването на ориентацията.
  Заблуди за алкохолно преследване и ситуационен параноик, възникващи при пациент с алкохолизъм в необичайна или опасна среда - идентични условия; тяхната разлика Ch. обр. в условията на възникване. Острият алкохолен параноик, за разлика от острата алкохолна халюциноза, протича без измама на възприятието; ако възникнат слухови халюцинации, те са краткотрайни, оскъдни и съдържанието им не съвпада с темата за делириума.
  Разликата между продължително и хрон. халюциноза при органични заболявания от алкохолик изразяващо се в различна неврологична симптоматика, нехарактерен тип намалена интелигентност за алкохолизъм, по-голяма монотонност на халюцинациите.
  Алкохолният делириум на ревността се отличава от подобни параноидни състояния при прогресиращи заболявания въз основа на конструктивната си простота, близостта на мотивите на патологичната ревност до обичайното, наличието на признаци на разграждане на алкохола.
  Много е трудно да се разграничат психозите, произтичащи от комбинация от шизофрения с алкохолизъм, с алкохолни психози, тъй като алкохолизмът се комбинира с най-благоприятните форми на шизофрения, когато дефектът не е изразен. Независимо от това, в повечето случаи е възможно да се идентифицират промени в мисленето и емоционално-волевата сфера, характерни за вяла или пароксизмална шизофрения, възникнали много преди остра психоза. Освен това при остра алкохолна халюциноза и параноиди няма депресивно-параноични, кататонични симптоми и объркване с истински психически автоматизми (вж. Синдром на Кандински-Клерамбо). Депресивно-параноидни и кататонични разстройства не се наблюдават при продължителни и хрон. алкохолна халюциноза и са много характерни за шизофренията, съчетана с алкохолизъм.
  Алкохолна епилепсия се различава от епилептичното заболяване с появата на гърчове при махмурлук, неврологични признаци на енцефалопатия, изчезване на конвулсивни пароксизми с въздържане от алкохол, липса на специфични промени в електроенцефалограмата.
  Прогноза
  Прогнозата за остра А. артикулът е благоприятен; при навременна хоспитализация те завършват с възстановяване. Единствената опасност за живота е тежък делириум. Повтарящата се и честа поява на остри психози, показващи задълбочаване на енцефалопатията, е придружена от намаляване на интелигентността. При хронична и продължителна халюциноза може да възникне временно или трайно увреждане..
  Лечение
  Лечението на А. стр. Трябва да се извършва в болница. Терапевтичната тактика се определя от формата на психозата, нейната продължителност и тежест. С всички форми делириум, в допълнение към тежкото, ефективно назначаване на едно от следните средства: комбинация от 0,5-0,7 g барбамил с 90-100 ml 40% алкохол, 50-100 mg хлорпромазин или тизерцин интрамускулно или интравенозно, 20-40 mg седуксен интрамускулно, 10-15 mg халоперидол интравенозно, 250-500 mg хлорометиазол перорално или интравенозно. Дневната доза на всеки от средствата се определя от скоростта на настъпване на съня, неговата продължителност и пълнотата на изчезването на симптомите на делириум при събуждане. Освен това се предписват сърдечни лекарства (кордиамин, корглукон), витамини от група В1, C, PP, B6, Б.12, фолиева киселина, интрамускулно 20 ml 25% разтвор на магнезиев сулфат.
  Кога тежък делириум хлорпромазин и тизерцин могат да се прилагат само на етапа на високо кръвно налягане. Възбуждането се елиминира с барбамил с алкохол, хлорометиазол, елений, седуксен, натриев оксибутират. Началото на колапса се предотвратява чрез назначаването на 60-120 mg преднизолон през устата или парентерално, интравенозно се инжектират 400 ml полиглюцин с мезатон или норепинефрин. Мозъчният оток се елиминира чрез капково вливане на 60-90 g урея интравенозно, разрязването незабавно се спира, ако причини влошаване. Задължително е да се предписват големи дози витамин В1 - до 1000-1500 mg на ден, от които 500-600 mg се прилага интравенозно.
  Продължителността на тази терапия се определя от скоростта на настъпване на съня, изчезването на неврологичните симптоми и изясняването на съзнанието..
  Благодарение на съвременната терапия, А. стр. Има рязко намалена смъртност при делириум. Въвеждането на седуксен, натриев оксибутират и урея в терапията доведе до намаляване на продължителността на тежък делириум, изчезване на вълнообразната и продължителна сънливост, критичен край на психозата.
  Кога остра халюциноза и параноид най-ефективната интрамускулна инжекция от 50-150 mg хлорпромазин или тизерцин, както и комбинация от едно от тези лекарства, прилагани интрамускулно, с 5-10 mg халоперидол или 20-40 mg трифтазин. При продължителна халюциноза липсата на ефект от трифтазин (до 60 mg), етаперазин (до 80-100 mg), халоперидол (до 30 mg) или trisedpla (до 10 mg) принуждава човек да започне инсулинова терапия в комбинация с едно от тези лекарства. Обостряния при хрон. халюцинозата се третира като остра халюциноза.
  Кога делириум на ревност най-ефективни са инсулиновата терапия, трифтазин (до 60 mg), халоперидол (15-25 mg), метеразин (до 150 mg).
  Предотвратяване
  Профилактика - борба с алкохолизма, профилактика и ранно лечение hron. алкохолизъм, активна антиалкохолна терапия за тези, които някога са претърпели психотично състояние.
  Вижте също алкохолизъм, хроничен алкохолизъм.
  Значението на алкохолните психози в съдебно-психиатричната практика
  Съдебно-психиатричната стойност на А. стр. Е много голяма. По честота и тежест на извършване на обществено опасни действия пациентите с алкохолни налудни психози са на първо място. Социалната опасност на такива пациенти се определя от характерните им заблуждаващи идеи за преследване с афект от страх и безпокойство или заблудени идеи за ревност; развитието на последния представлява най-голямата опасност. Второто място е заето от пациенти с алкохолен делириум. Те са опасни за околните и за себе си, особено в началния период на заболяването, в който се появяват интензивни афекти от страх и безпокойство, объркване.
  Пациентите с алкохолна халюциноза най-често извършват опасни действия в случаи на обостряне и особено когато към словесната халюциноза са свързани индивидуални зрителни измами и заблуди. Делириумът, халюцинозата или патологичната интоксикация изключват разумността.
  Здрачните разстройства на съзнанието с травматична етиология, възникващи на фона на интоксикация, също изключват здравия разум.
  Лицата, които са извършили обществено опасни действия в щата А. стр. И са признати за невменяеми, за да се предотврати повторната поява на психотични състояния, трябва да бъдат изпращани на задължително лечение в психиатрични болници. Лицата в то-рих А. от предмета, възникнали след нарушение, трябва да бъдат изпратени в психиатрични болници за лечение; след напускане на болестното състояние те се връщат на разположение на разследващите органи или съда. Лицата, при които А. стр. Поемат продължителен курс, са освободени от наказателна отговорност и изпратени за принудително лечение.
  Когато изследваме лица, които в миналото са претърпели А. п. И са изправени пред съд за всяко престъпление, трябва да се вземе предвид желанието им за метасимулация - съзнателното, целенасочено възпроизвеждане на психотични симптоми, които са изпитвали по-рано..
  Библиография: Банщиков В. М. и Короленко Ц.П. Алкохолизъм и алкохолни психози, М., 1968, библиогр.; Банщиков В. М., Короленко Ц.П. и Короленко Т. А. Интоксикационни психози, стр. 60, М., 1968, библиогр.; Гулямов М. Г. Синдром на психичния автоматизъм, Душанбе, 1965, библиогр.; Жислин С. Г. Есета по клинична психиатрия, М., 1965, библиогр.; Патогенеза и клиника на алкохолните заболявания, изд. И. И. Лукомски, М., 1970; Bonhoeffer K. Die akuten Geisteskrankheiten dcr Gewohnheitstrinker, Йена, 1901, Bibliogr.; Boudin G. et Лорас А. Le delirium tremens, P., 1960; Kraepelin E. u. Ланг Дж. Психиатрична, Bd 2, Lpz., 1927.
  Стойността на А. стр. В съдебно-психиатричната практика - Введенски И. Н. Проблемът за изключителните условия в съдебно-психиатрична клиника, в книгата: Пробл. съдебна зала. психиатър, изд. Ц. М. Файнберг, том 6, стр. 331, М., 1947; Затуловски М.И.. За патологичната интоксикация и нейната диагностика в съдебно-психиатричната практика, в книгата: Vopr. съдебен психиатър. изпит, изд. А. Н. Бунеева и др., Стр. 104, М., 1955; Качаев А. К. Разграничаване на сложни форми на проста алкохолна интоксикация от патологична интоксикация, в книгата: Пробл. съдебна зала. психиатър, изд. Г. В. Морозова, В. 18, стр. 77, М., 1967; Рожнов В. Е. Алкохолизъм и други наркомании, в книгата: Съд. психиатър, изд. Г. В. Морозов, с. 277, М., 1965, библиография.
  А. Г. Гофман; А. К. Качаев (съдебен психиатър.).
  Страхотна медицинска енциклопедия. Том 1 / главен редактор академик Б. В. Петровски; издателство "Съветска енциклопедия"; Москва, 1974 г. - 576 с.
  Хиперкинетични нарушения
  Тест за биполярно разстройство на личността
  Публикации За Безсъние
  Започнах да забравям и да бъркам думи
  Апатия
  Как да се борим с безсънието без лекарства
  Апатия
  Затруднено дишане и задух
  Психотерапия
  Соматоформна дисфункция на вегетативната нервна система
  Психоза
  Мания За Преследване
  Личностни разстройства
  Психически тестове
  Хормонът на стреса кортизол: защо повишените нива са опасни
  Припадъци (конвулсивен синдром) при деца
  Как да се отървем от страха и безпокойството: причини за появата
  Как да се лекува неврит на раменната става
  Норма и отклонение
  Тест на Luscher
  Витамини за умора и слабост
  Последици от пушенето на подправки
  Бялата Треска
  Натрапчиви мисли за рецензии за самоубийство
  Безпокойство
  Има 3 вида нарцисизъм - ето как да се научите да ги идентифицирате
  Безпокойство
  Лезии на лицевия нерв в практиката на лекар
  Психотерапия
  Антипсихотици
  Стрес
  Симптоми на отнемане
  Стрес
  Ефективен ли е морозник срещу алкохолизъм
  Психоза
  Кодиране на алкохол: общо описание на процедурата
  Психотерапия
  5-те етапа на скръбния опит (Е. Кюблер-Рос)
  Безпокойство
  Какво е психоемоционално състояние и от какво зависи?
  Психотерапия
  Наркотици за отказване от цигари
  Безпокойство
  Сънят е отражение на подсъзнанието на човека. Сънищата, които се наричат ​​пророчески, могат да показват правилното решение в конкретна ситуация в реалния живот. С помощта на пророчески сънища можем да получим предупреждение за благоприятни или нежелани събития, които трябва да се случат в живота ни.