text: Захарното цвекло, за разлика от обичайната трапезария, е доста рядко срещано в личните парцели. По принцип тази култура се отглежда индустриално от професионални фермери. Но има някои предимства (хипоалергенни, висока производителност), за които градинарите любители го оценяват. Грижата за захарното цвекло не се различава много от това, което изискват другите сортове от тази култура. Има обаче някои важни нюанси, с които трябва да се запознаете предварително.
  В природата захарно цвекло не се среща. Това растение е отглеждано чрез развъждане като алтернатива на захарна тръстика за дълго време, през 1747г. Работата е започната от немския химик Андреас Сигизмунд Маргграф. Но на практика теоретичните му изчисления са проверени през 1801 г., когато във фабрика, собственост на неговия ученик Франц Карл Ахард, той успява да вземе захар от кореноплодите.
  Захарното цвекло се отглежда главно за нуждите на хранителната промишленост
  Сега културата се използва широко в хранително-вкусовата промишленост и в селското стопанство - като храна за животни. Отглежда се почти навсякъде, по-голямата част от засетите площи се намират в Европа и Северна Америка.
  Захарното цвекло се отглежда широко в индустриален мащаб
  "Предшественикът" на захарното цвекло все още се среща в Средиземноморието. Дивото листно цвекло има гъсто, сякаш "дървено" коренище. Съдържанието на захар в него е ниско - 0, 2-0, 6%.
  Кореновите култури от захарно цвекло са големи, бели, конусовидни или леко сплескани странично. Сортовете са малко по-рядко срещани, в които приличат на торба, круша или цилиндър. В зависимост от сорта, те съдържат 16-20% захар. Кореновата система на растението е силно развита, стъбловият корен отива в почвата с 1–1, 5 m.
  Най-често корените от захарно цвекло наподобяват конус по форма, но се срещат и други опции.
  Средното тегло на един зеленчук е 0, 5–0, 8 кг. Но при подходящи грижи и добри метеорологични условия е възможно да се отглеждат екземпляри - "шампиони" с тегло 2, 5-3 кг. Захарта в тях се натрупва главно през последния вегетационен месец. Сладостта на пулпата се увеличава пропорционално на нарастването на теглото. Дори съдържанието на захар в кореновата култура силно зависи от това колко топлина и слънчева светлина ще получат растенията през август-септември.
  Розетката е доста разпространена, има 50-60 листа. Колкото повече са на растението, толкова по-голяма е кореновата култура. Листната плоча е боядисана в салата или тъмнозелен цвят, има вълнообразни ръбове, разположена е на дълъг дръжка.
  Розетката от листа на захарно цвекло е мощна, разпространява се, масата на зелените може да бъде повече от половината от общото тегло на растението
  Това е растение с двугодишен цикъл на развитие. Ако оставите кореноплодите в градината през есента на първата година, захарното цвекло ще цъфти през следващия сезон, тогава ще се образуват семена. Те са доста жизнеспособни, освен ако култивираният вид не е хибрид.
  Захарното цвекло цъфти само на втората година след засаждането в земята
  Културата показва добра студоустойчивост. Семената покълват вече при 4–5 ° С, разсадът няма да пострада, ако температурата падне до 8–9 ° С. Оптималният показател за развитието на растенията е 20–22 ° С. Съответно захарното цвекло е подходящо за отглеждане на по-голямата част от територията на Русия.
  В готвенето рядко се използва захарно цвекло. Въпреки че може да се добави към десерти, зърнени храни, сладкиши, консерви, компоти, които да придадат на ястията желаната сладост. След термична обработка вкусът на цвекло само се подобрява и то не за сметка на доброто. Това е достойна алтернатива на захарта за онези, които го смятат за "бяла смърт". Но преди употреба кореновата култура трябва да бъде почистена. Вкусът на кожата е специфичен, много неприятен.
  Едно от безспорните предимства на захарното цвекло е хипоалергенността. Антоцианините, придавайки на сортовете маса ярко лилав оттенък, често предизвикват съответните реакции. А по отношение на съдържанието на здрави вещества и двете култури са сравними. Захарното цвекло е богато на витамини от група В, С, Е, А, РР. Също така в пулпата във висока концентрация присъстват:
  Захарното цвекло съдържа йод. Този микроелемент е незаменим при проблеми с щитовидната жлеза и метаболитни нарушения.
  В захарното цвекло има много витамини и минерали
  Захарното цвекло съдържа много фибри и пектин. При редовна употреба помага да се нормализира работата на стомашно-чревния тракт, да се повиши киселинността на стомашния сок и да се отървете от запек.
  Полезен зеленчук за нервната система. Захарното цвекло, включено в диетата, има положителен ефект върху работата, помага за фокусиране на вниманието за дълго време и облекчава хроничната умора. Депресията изчезва, атаките на безпричинна тревожност изчезват, сънят се нормализира.
  Диетолозите препоръчват включването на цвекло в диетата при анемия, атеросклероза и високо кръвно налягане. Зеленчукът стимулира производството на хемоглобин, повишава еластичността на стените на кръвоносните съдове, почиства ги от холестеролни плаки. Освен това помага за пречистване на тялото от токсини и токсични вещества, включително соли на тежки метали и продукти на разпадане на радионуклиди.
  Кашата от листата на захарно цвекло се прилага при отоци, язви, изгаряния и други кожни лезии. Такъв "компрес" допринася за бързото им заздравяване. Същият инструмент помага за облекчаване на зъбобол. Зеленината също е търсена в готвенето. Подобно на листата на обикновеното цвекло, може да се добавя към супи и салати.
  Често захарта се прецежда от захарно цвекло. Дневната норма е приблизително 100-120 мл, не се препоръчва превишаването му. В противен случай можете да спечелите не само разстроен стомах и гадене, но и постоянна мигрена. Сокът трябва да се остави в хладилник поне 2 часа преди консумация. Пият го в чистата му форма или смесват с морков, тиква, ябълка. Можете също така да добавите кефир или обикновена вода. Систематичната употреба на сок помага при пролетен дефицит на витамини, спомага за възстановяване на имунитета след сериозно заболяване или операция. Подобряват се и тенът, състоянието на косата и ноктите, изглаждат се малките бръчки.
  Сокът от захарно цвекло се консумира без превишаване на препоръчителната дневна доза
  Има противопоказания. Поради високото си съдържание на захар, зеленчук не може да бъде включен в диетата при всеки тип диабет и с наднормено тегло. Също така захарното цвекло не може да се яде от тези, които са диагностицирани с гастрит или пептична язва, особено ако болестта е в остър стадий. Друг зеленчук е противопоказан при наличие на камъни в бъбреците или жлъчния мехур, хипотония, проблеми със ставите (поради високата концентрация на оксалова киселина), склонност към диария.
  Видео: ползи за здравето от цвекло и евентуална вреда за организма
  Най-популярните сортове сред руските градинари
  Има много сортове захарно цвекло. Предимно хибридите с произход от Северна Европа са включени в руския държавен регистър, където тази култура е много разпространена. Но руските животновъди имат свои собствени постижения. Най-често в градинските парцели има следното:
  Crystal. Родното място на хибрида е Дания. Коренни култури с малки размери (524 g), съдържание на захар - 18.1%. Значителен недостатък е тенденцията за побеждаване на жълтеница и особено брашнеста мана. Хибридът рядко страда от церкоспороза, коренояд, всички разновидности на мозайки;
  Armes. Едно от най-новите постижения на датските животновъди. Хибридът влезе в Държавния регистър на Руската федерация през 2017 година. Препоръчва се за отглеждане в района на Волга, Черноморието, на Урал. Кореновата култура е под формата на широк конус, тежи средно 566 г. Съдържанието на захар е 17, 3%. Хибридът има добър имунитет към кореново гниене, церкоспороза;
  Белини. Хибридът е от Дания. Препоръчва се за отглеждане в централна Русия, Кавказ и Западен Сибир. Теглото на кореновата култура варира от 580 g до 775 g, зависи от климата в региона. Съдържанието на захар е 17, 8%. Хибридът може да бъде засегнат от церкоспороза, показва добра устойчивост на кореново гниене, кореноплод, брашнеста мана;
  Vitara. Сръбски хибрид. Препоръчва се за отглеждане в Северен Кавказ. Средното тегло на кореновата култура е 500 г. Тя практически не страда от церкоспороза, но може да бъде заразена с брашнеста мана, кореноплод;
  Voivod. Този сорт се препоръчва за отглеждане в Северен Кавказ и в Черно море. Той има много високо съдържание на захар (19, 5%). Теглото на кореновата култура варира от 580 g до 640 г. Не страда от церкоспороза, брашнеста мана, кореново гниене. Най-опасното заболяване е кореноядецът;
  Хераклес. Шведски хибрид от захарно цвекло. Препоръчва се за отглеждане в Черно море. Кореновата култура е с конусна форма, горната част е боядисана в бледо зелен цвят. Средното тегло е 490–500 г. Съдържанието на захар е 17, 3%. Розетката от листа е много мощна, представляваща 40-50% от масата на цялото растение. Изключително рядко се заразява с коренояден и церкоспороза, не е имунизиран от брашнеста мана;
  Бонбони. Британският хибрид, който Държавният регистър препоръчва да се отглежда в Урал и в средната зона на Русия. Кореновите култури са малки (средно 270 g). Съдържание на захар - 16-17, 6%. Отличителна черта е много висок имунитет;
  Илинойс. Много популярен световен хибрид от САЩ. Подходящ за отглеждане на Урал, в средната зона на Русия. Почти не страда от заболявания, с изключение на брашнеста мана. Теглото на кореновата култура е 580–645 г. Съдържанието на захар е 19% или повече;
  Крокодил. Постижение на руски животновъди. Препоръчва се за отглеждане в Черно море. Листата в изхода "стоят" почти вертикално, той е доста компактен (20-30% от масата на цялото растение). Част от кореновата култура, "стърчаща" от почвата, е боядисана в ярко зелен цвят. Средното тегло на цвекло - 550 г. Съдържание на захар - 16, 7%;
  Ливорно. Друг руски хибрид. Подходящ за отглеждане в районите на Черно море и Волга. Масата на кореновата култура е 590–645 г. Съдържанието на захар е 18, 3%. Не страда от кореново гниене, но може да се зарази от брашнеста мана, коренояд;
  Митика. Британски хибрид. Той показва най-добрите резултати, когато се култивира в регионите Волга и Черно море. Кореновата култура достига маса от 630–820 г. Съдържанието на захар е 17, 3%. Устойчив на кореново гниене и брашнеста мана, но може да бъде засегнат от кореноплодни и церкоспороза;
  Олесия (или Олеся). Хибрид, развъден в Германия. В Русия се препоръчва за отглеждане в Черноморския регион и в Северен Кавказ. Теглото на кореновата култура е 500–560 г. Съдържанието на захар е 17, 4%. Съществува риск от заразяване с кореноплод и брашнеста мана. Но хибридът е устойчив на церкоспороза;
  Пиратът. Хибрид с коренова култура с цилиндрична форма. Розата на листата е много мощна, до 70% от масата на растението. Съдържанието на захар в кореновата култура е 15, 6–18, 7% (в зависимост от района на отглеждане), средното тегло е 600–680 г. Основната опасност за растенията е кореновото гниене;
  Rasanta. Популярен датски хибрид. В Русия се препоръчва за отглеждане в Черноморския регион. Средното тегло на кореновата култура е 560 g, съдържанието на захар е 17, 6%. Може да бъде засегнат от коренов бръмбар, брашнеста мана;
  Селена. Руски хибрид, включен в Държавния регистър през 2005 г. Препоръчва се за отглеждане в централна Русия, на Урал. Коренови култури с тегло 500-530 г. Съдържание на захар - 17, 7%. Значителен недостатък - често е засегнат от коренояд, брашнеста мана;
  Урал. Въпреки името, родното място на хибрида е Франция. Подходящ е за отглеждане в Северен Кавказ, в Черно море. Коренови култури с тегло 515–570 г. Съдържание на захар - 17.4–18.1%. Единствената опасна за опасност култура е кореноядът. Но също така се появява само ако условията на отглеждане са далеч от идеалните;
  Федерика. Руски хибрид, култивиран в Черно море и Урал. Теглото на кореновата култура е 560–595 г. Съдържанието на захар е 17, 5%. В горещината е предразположена към поражение от патогенни гъбички - церкоспороза, коренояд, брашнеста мана;
  Флорес. Датски хибрид. Кореновата култура е удължена, почти цилиндрична. Дори въздушната му част запазва бял цвят. Листата са почти вертикални, тъмнозелени. Средното тегло на кореновата култура е 620 г. Съдържанието на захар е 13, 9-15, 2%. Той е склонен към увреждане от кореново гниене;
  Harley. Хибрид от Дания, препоръчан за отглеждане в централна Русия, на Урал, в Черноморския регион. Теглото на кореновата култура варира от 430 g до 720 g. Съдържанието на захар остава практически непроменено (на ниво от 17, 2-17, 4%). Не страда от церкоспороза, изяждащ корени, може да се зарази с кореново гниене.
  Фотогалерия: Общи сортове цвекло
  Кристално захарно цвекло, подобно на много други хибриди от тази култура, идва от Дания
  Захарното цвекло Armes е едно от най-новите в селекцията
  Основната заплаха на Белини за захарното цвекло е церкоспорозата
  В захарното цвекло Vitara, за разлика от много други сортове, кореноплодните култури са закръглени
  Цвеклото Воевода се цени за рекордното съдържание на захар в кореноплодите
  Херакъл има много мощна розетка от листа
  Зеленото цвекло Зефир висока устойчивост на патогенни гъбички
  Илинойско захарно цвекло - един от най-популярните хибриди в света
  Крокодил от захарно цвекло - постижение на руските животновъди
  Захарното цвекло Livorno може да страда от брашнеста мана, корен бръмбар
  Микрото от захарно цвекло се проявява най-добре във Волга и Черно море
  Олесията от захарно цвекло има "вроден" имунитет към церкоспороза
  Пиратът от захарно цвекло има много мощна розетка от листа
  Захарно цвекло Rasanta, подходящо за отглеждане в Черно море
  Захарно цвекло Селена е предразположена към инфекция с коренояд, брашнеста мана
  Захарно цвекло Урал, въпреки името, се отглежда във Франция
  Ако навън времето е горещо, захарното цвекло на Федерика може да страда от патогенни гъбички
  Кореновите култури от захарно цвекло Flores не стават зелени на слънце
  Теглото на кореновите култури от цвекло Harley варира значително, но съдържанието на захар остава практически непроменено.
  Отглеждането на разсад от захарно цвекло се практикува рядко, защото в основата тази култура се засажда в индустриален мащаб. Но любителите градинари често предпочитат точно този начин. Това ви позволява да защитите културата от излагане на ниски температури, което често провокира стрелба.
  Всякакъв вид цвекло понася трансплантацията
  Растението е толерантно към бране и последваща трансплантация, така че семената могат да бъдат засети в общи контейнери - плитки широки пластмасови контейнери. Целият процес на отглеждане на разсад се разтяга за 4-6 седмици. Разсадът се прехвърля в градината, когато образува 4–5 истински листа. Между тях те поддържат интервал от 20–25 см. Разстоянието между редовете е 30–35 см. Почва почвата трябваше да се затопли до поне 10 ° С към този момент, а нощната температура не трябва да пада под 15 ° С. Следователно конкретното време за кацане зависи от климата в региона. Може да бъде както в края на април, така и в началото на юни.
  От всяко семе от захарно цвекло се появяват няколко разсада, така че порасналите разсад трябва да се гмуркат
  За да се идентифицират онези семена, които определено няма да покълнат, посадъчният материал се накисва във физиологичен разтвор (8–10 g / l). След това те трябва да бъдат измити и дезинфекцирани. Най-лесният начин е да накиснете семената от захарно цвекло за 6-8 часа в ярко розов разтвор на калиев перманганат. Но времето за обработка може да бъде значително намалено (до 15-20 минути), ако се използват фунгициди (за предпочитане от биологичен произход), например:
  Байкал ЕМ.
  Третираните семена се измиват отново.
  За укрепване на имунната система, семената могат да се накисват в биостимулиращ разтвор. Подходящи като магазинни препарати (калиев хумат, Епин, Хетероауксин, Емистим-М) и народни средства (меден сироп, сок от алое).
  Разсадът от захарно цвекло се отглежда съгласно следния алгоритъм:
  Семената се покълват - увиват се във влажна тъкан (или марля, памучна вата) и се съхраняват на тъмно място, като се гарантира постоянна температура от 25-27 ° С. Обикновено процедурата отнема не повече от 2-3 дни.
  Подготвените контейнери се пълнят със стерилизирана почва - смес от торфна троха с хумус, плодородна почва и едър пясък (4: 2: 2: 1). За да предотвратите развитието на гъбични заболявания, можете да добавите пресята дървесна пепел или натрошена креда (1 супена лъжица до 5 л от сместа).
  Почвата е умерено поливана и леко уплътнена.
  Семената се засяват равномерно в контейнери. Отгоре се покриват със слой от плодородна почва с дебелина около 1, 5 см и отново се навлажнява субстрата, като се пръска от пистолета за пръскане.
  Контейнерът е затворен със стъкло или филм. Преди да се появят разсад, захарно цвекло не е необходимо, но е необходима топлина (23-25 ​​° С). Кацанията се излъчват ежедневно, за да се предотврати появата на мухъл и гниене.
  Контейнерът с появилите се издънки се пренарежда в светлината. Не е дълго да чакаме, 4-6 дни Температурата на съдържанието се понижава до 14-16 ° C. Критичният минимум за разсад е 12 ° C, но те също не се нуждаят от топлина (20 ° C и повече), в противен случай разсадът ще се разтегли.
  Субстратът се поддържа постоянно в умерено влажно състояние, което не позволява изсъхване на повече от 0, 5-1 см в дълбочина.
  2 седмици след поникването разсадът се полива с хранителен разтвор. Всеки магазин тор за разсад е подходящ.
  Във фазата на втория истински лист захарното цвекло се гмурка, засажда се в отделни пластмасови чаши или торфени саксии, пълни със същата почвена смес. Това е необходима процедура, защото едно семе често дава 2-3 или дори 5-6 кълнове.
  5-7 дни преди засаждането разсадът започва да се втвърдява. Времето, прекарано на улицата, постепенно се удължава от 2-3 часа до цели дни.
  Семената от захарно цвекло се засяват възможно най-равномерно, едно по едно
  Видео: отглеждане на разсад от цвекло
  За засаждане на захарно цвекло в открита земя се избира не горещ облачен ден. Кладенци се образуват в леглото, като се поддържа необходимия интервал между тях. Разсадът около половин час преди процедурата се полива обилно. Разсадът се прехвърля на ново място или заедно с контейнер (ако е торфена саксия), или с бучка пръст върху корените. Ако не беше възможно да се спаси, коренът може да се потопи в смес от прахова глина с пресен оборски тор.
  Цвеклото се трансплантира в земята, като по възможност се запазва бучка земя по корените
  След пресаждането захарното цвекло се полива, като се отделя около 0, 5 литра вода на растение. Поливането се извършва ежедневно през следващата седмица. За да се предпазят от пряка слънчева светлина, над леглото са монтирани дъги, върху които се изтегля всеки бял покривен материал. Ще може да се премахне подслонът, когато растенията се вкоренят и образуват ново листо.
  Покриващият материал може да бъде заменен с елхови клони или хартиени капачки.
  Културата е доста взискателна към топлина, светлина, влага на почвата, затова подготвителните мерки трябва да се предприемат сериозно.
  Подготовка на гребен
  Първото нещо, което трябва да се вземе предвид, е, че растението не обича кисела почва. За да се коригира ситуацията, в почвата се въвежда доломитово брашно, натрошена креда или черупка от пилешки яйца, смачкани до прахообразно състояние. Направете това 2–2, 5 седмици преди да се оплоди субстратът.
  Доломитовото брашно е естествен окислител, подлежи на дозиране, без противопоказания и ограничения за употреба
  Захарното цвекло предпочита почвата да е рохкава, но в същото време плодородна. Идеален за него - чернозем, горска сива земя или поне глинеста. Леката песъчлива почва, подобно на тежката глина, не е подходяща за растенията.
  Изкопаването на леглата прави почвата по-рохкава, допринася за по-добрата аерация
  Ещё с осени выбранный участок нужно хорошо перекопать, очистить от растительного мусора и внести по 4–5 л перегноя или перепревшего компоста, 25–30 г сульфата калия и 50–60 г простого суперфосфата на погонный метр. Из натуральных удобрений можно использовать просеянную древесную золу (достаточно литровой банки). Категорически не подходит в качестве подкормки свежий навоз. Корнеплоды отличаются склонностью к накапливанию нитратов, что существенно ухудшает вкус.
  Кроме калия и фосфора, сахарная свёкла особенно нуждается в боре. При его дефиците развивается хлороз листьев, корнеплоды мельчают, в тканях образуются твёрдые «пробки». Борную кислоту или удобрение Маг-Бор в почву вносят ежегодно из расчёта 2–3 г/м².
  Сахарная свёкла для нормального развития нуждается в боре
  Корневая система у растения достаточно мощная. За счёт этого сахарная свёкла засухоустойчива. А вот застоя влаги у корней она очень не любит. Поэтому если грунтовые воды подходят к поверхности ближе, чем на 1, 5–2 м, для культуры желательно подыскать другое место.
  На сырых участках можно посадить свёклу в гребни высотой не менее 0, 5 м.
  Определённое расстояние между корнеплодами необходимо как при высадке рассады, так и при высевании семян в открытый грунт
  Сахарная свёкла — это культура длинного дня. Чем больше солнечного света получает растение, тем быстрее оно развивается. Солнце необходимо и для того, чтобы корнеплоды набрали сахаристость. Для грядки выбирают открытый участок, тем более что на сквозняки и порывы ветра растения не обращают особого внимания.
  Получение обильного урожая сахарной свёклы невозможно, если культуре не хватит солнечного света и тепла
  Плохие предшественники для сахарной свёклы — бобовые, злаки, лён. Они сильно истощают субстрат, вытягивая из него микроэлементы. Положение не исправит даже внесение удобрений перед посадкой. Не стоит сажать её и после моркови — у них есть некоторые общие заболевания. Хороший вариант — грядки, занятые до этого тыквенными, паслёновыми, зеленью, луком, чесноком. На новое место культуру переносят каждые 2–3 года, соблюдая севооборот.
  Чеснок — один из подходящих предшественников для сахарной свёклы
  Семена сахарной свёклы прорастают при достаточно низких температурах, но в этом случае процесс растягивается почти на месяц. Поэтому целесообразно немного подождать. Тем более что возвратные заморозки (-3–4°С) могут уничтожить молодые сеянцы. Оптимальная температура для нормального развития растения — 20°С или чуть выше.
  Най-доброто време за поливане е късната вечер. Методът няма значение, но водата трябва да е топла. Капките, падащи върху листата, не причиняват вреда на растенията. И на сутринта е препоръчително да се разхлаби почвата. За да задържите влагата в земята и да предотвратите растежа на плевелите, можете да мулчирате билото.
  Захарното цвекло не се нуждае от люпене. Дори ако кореновата култура изпъкне леко от земята, това е нормално. Такава процедура само ще навреди на растението, забавяйки процеса на неговото формиране.
  В процеса на растеж кореноплодите започват да изпъкват малко от земята - за културата това е нормално, те не се нуждаят от хълмване
  Видео: съвети за грижа за захарно цвекло
  Типични за цвеклото заболявания и вредители
  Имунитетът на захарно цвекло е по-висок от този на столова, но при неблагоприятни условия може да страда и от патогенни гъбички и да бъде нападнат от насекоми.
  Най-опасните заболявания за културата:
  коренояд. Покълналите семена са поразителни, често дори нямат време да стрелят. При образуване на корени се появяват "плачещи" полупрозрачни кафеникави петна. Основата на стъблото почернява и става по-тънка, растението лежи на земята, изсъхва;
  церкоспороза. Листата са покрити с множество малки бежови петна със закръглена форма. Постепенно те растат, повърхността се привлича с ленесто сивкаво покритие;
  peronosporosis. По листата се появяват неправилни петна с цвят на вар, ограничени от вени. Постепенно те променят цвета си в тъмнозелен, след това в кафяв. Грешната страна е начертана с дебел слой от мав. Засегнатите листа се сгъстяват, деформират, отмират;
  брашнеста мана. Листата са покрити с прахообразно белезникаво или сивкаво покритие, сякаш са поръсени с брашно. Постепенно тя потъмнява и се втвърдява, засегнатите участъци от тъканта изсъхват и отмират;
  корен гниене. Основата на изхода на листата става кафява и омекотява, като става тънка на пипане. Същото се случва и с горната част на кореновата култура, изпъкнала от почвата. На него може да се появи мухъл. Неприятна гнилостна миризма идва от засегнатите тъкани. Листата стават черни, умират;
  жълтеница. Засегнатите листа постепенно пожълтяват, започвайки от върха. Те стават малко груби на пипане, компактни, лесно се чупят. Вените стават черни, след което се пълнят с жълтеникаво-сива слуз.
  Фотогалерия: Симптоми на заболяване
  Кореноплодецът може да унищожи реколтата от захарно цвекло преди разсад
  Най-вероятно растението няма да убие церкоспорозата, но качеството на кореноплодите и качеството им на запазване рязко ще намалеят.
  За борба с пероноспорозата използвайте медсъдържащи лекарства - фунгициди
  Основната причина за развитието на гниене на кореново цвекло е твърде честото и обилно поливане
  Жълтеница от цвекло се причинява от вирус, невъзможно е да се излекува болестта със съвременни средства
  От тези заболявания може да се лекува само истинска и кашлица. Останалите се появяват на въздушната част на растението само когато процесът вече е отишъл далеч и засегнатите екземпляри вече не могат да бъдат спасени. Особено внимание при отглеждането на захарно цвекло трябва да се обърне на превантивните мерки:
  от голямо значение е спазването на схемата на засаждане, компетентните грижи за реколтата и предварителната подготовка на семената;
  за профилактика, няколко кристала калиев перманганат се добавят към вода по време на поливане, така че да придобие бледо розов цвят;
  в процеса на разхлабване почвата се обезпрашава с колоидна сяра, самите растения с прахообразна креда или пресята дървесна пепел;
  Цвеклото периодично се пръска със сапунени сажди, разрежда се с вода, сода за хляб или сода, горчица на прах.
  Фунгицидите се използват за борба с болестите. Най-малко вреда за човешкото здраве и околната среда се причиняват от съвременните лекарства от биологичен произход, но има градинари, които разчитат на стари доказани продукти (меден сулфат, течност Бордо, меден хлороксид).
  Цвеклото има много вредители. Това се отнася за всичките му разновидности. За да предпазите насажденията от нападения от насекоми:
  леглото е заобиколено около периметъра с лук, чесън и други силно ухаещи билки. Те също се плашат от пелин, равнец, невен, настурции, лавандула;
  наблизо са окачени лепкави ленти за улов на мухи или домашни капани (парчета шперплат, дебел картон, стъкло, покрито с лепило, мед, вазелин);
  растенията се напръскват поне веднъж седмично с настойки от люти чушки, игли, портокалови кори. Ентобактерин, Битоксибацилин, Лепидоцид имат подобен ефект;
  почвата в градината се поръсва със смес от дървесна пепел с тютюневи стърготини и смлян пипер.
  Химикалите за борба с насекомите са нежелателни, така че вредните вещества не се отлагат в кореноплодите. Ако редовно инспектирате кацането на съмнителни симптоми, проблемът може да бъде забелязан на ранен етап на развитие. В този случай, като правило, достатъчно народни средства. Общите инсектициди се използват само в случай на масирана инвазия на вредители, което е изключително рядко.
  Фотогалерия: как изглеждат вредители по културите
  Червената листна въшка се установява върху растението в цели колонии, като предпочита младите листа
  Добър ефект в борбата с буболечките от цвекло дават обикновените дихлорвос или бълхи аерозоли, предназначени за домашни любимци
  Цвеклото на дреболия е доста бъг, но това не означава, че не е нужно да се борите с него
  Връх активността на бълхите достига в края на май и юни
  Ларвите на бръмбар причиняват основната вреда на насажденията, но възрастните също трябва да се борят.
  Ларвите на миньорския молец правят тунели в дръжките и листните тъкани, без да излизат на повърхността
  Името гладък елен е дадено поради способността да се храни с растителни отломки
  В зависимост от сорта захарното цвекло узрява в средата или в края на септември. Съхранява се добре, в оптимални условия, кореноплодите, взети преди първите слани, траят до пролетта.
  Захарното цвекло трябва да се събира преди първата слана, ако е планирано за дългосрочно съхранение
  Непосредствено преди прибирането на реколтата градинското легло трябва да се полива обилно. Кореновите култури се събират ръчно, след което се оставят за няколко часа на открито, така че прилепналата към тях почва да изсъхне. Но не бива да ги преекспонирате на улицата - те бързо губят влагата и стават отпуснати. След това цвеклото се почиства от почвата и внимателно се инспектира. За съхранение се подбират само кореноплодите без най-малките подозрителни следи по кожата. Не се мият, но върховете се нарязват.
  Прибраното захарно цвекло се оставя на леглото в продължение на няколко часа, така че почвата, прилепнала към кореноплодите, да изсъхне
  Кореновите култури се полагат в мазето, мазето, друго тъмно място, където се поддържа постоянна температура от 2-3 ° C, висока влажност (най-малко 90%) и има добра вентилация. В горещината захарното цвекло покълва бързо, кореноплодите стават изкълчени, а при ниски температури изгниват.
  Те се съхраняват в картонени кутии, дървени щайги, отворени пластмасови торбички или просто в насипно състояние на стелажи или палети с височина най-малко 15 см. Препоръчително е да поставите кореноплодите с върховете нагоре. Слоевете се изсипват с пясък, дървени стърготини, стърготини, торфен чипс.
  За да се предотврати развитието на гъбични заболявания, кореноплодните култури могат да бъдат напудрени с натрошена креда.
  Цвеклото се съхранява във всеки наличен контейнер или изобщо без него, основното е да се осигурят кореноплодни с висока влажност и достъп до чист въздух
  Захарното цвекло се счита за техническа култура и се отглежда главно за по-нататъшна преработка. Но някои градинари го засаждат в лични парцели, мотивирайки го с факта, че вкусът им харесва по-добре. Освен това захарното цвекло е много здравословно. За разлика от обикновения бордо, той рядко причинява алергия. Получаването на обилна реколта няма да бъде трудно дори за градинар с не твърде богат опит. Селскостопанската технология се различава малко от това, което се изисква от сортовете трапеза.