text: Въпреки че отнема много време, туберкулозата (ТБ) може да бъде напълно излекувана, като се вземат правилните лекарства и винаги се спазват правилата за приемане на туберкулозни лекарства. Причината е, че ако лечението на туберкулоза се провали, това заболяване ще бъде все по -трудно да се излекува. Самото лечение на туберкулоза се състои от два етапа, използващи комбинация от няколко антибиотици.
  Какви видове антибиотици се използват за туберкулоза и какви са правилата за приемането им? Вижте по -пълно обяснение за лечението на туберкулоза в следния преглед.
  Два етапа на лечение на туберкулоза в Индонезия
  Туберкулозата възниква, когато бактериите, причиняващи туберкулоза, а именно: Mycobacterium tuberculosis, активно заразяват или се размножават в организма (активна туберкулоза). Туберкулозата, която атакува белите дробове, може да бъде излекувана чрез лечение в продължение на 6-9 месеца.
  Формата на лечение на туберкулоза в Индонезия се състои от 2 етапа, а именно етап на интензивно лечение и последващо лечение.
  Доклад от Националния информационен център за наркотици, по време на двата етапа на лечение пациентът е приемал противотуберкулозни лекарства, антибиотици и синтетични противоинфекциозни средства.
  Лечението се извършва с комбинация от няколко вида антибиотици, наречени антитуберкулозна група. Използваните лекарства работят за 3 клинични функции, а именно убиване, стерилизиране (почистване на тялото) и предотвратяване на резистентни (имунни) бактерии.
  1. Интензивен етап
  В етап на интензивно лечение , Пациентът трябва да приема лекарства за туберкулоза всеки ден в продължение на 2 месеца. Интензивното лечение е насочено към потискане на броя на бактериите, причиняващи туберкулоза, и спиране на инфекцията, така че пациентът вече да не може да предава болестта.
  Повечето пациенти с инфекциозен статус имат потенциал да станат неинфекциозни (неинфекциозни) в рамките на 2 седмици, ако преминат правилно интензивно лечение. Видът на туберкулозните лекарства, използвани на този етап, може да варира в зависимост от схемата на лечение, съобразена с категорията на пациента.
  Категория пациенти с туберкулоза
  Самата категория пациенти се определя от историята на лечението и резултатите от AFB (изследване на храчки). Като цяло има 3 категории пациенти с туберкулоза, а именно:
  Нови случаи от категория I
  Пациенти с положителна цитонамазка, но не са получавали антитуберкулозно лечение за по -малко от 4 седмици, или отрицателна намазка с тежка екстрапулмонарна туберкулоза (бактериална инфекция, засягаща органи, различни от белите дробове).
  Рецидив от категория II
  Пациенти, които са били обявени за излекувани след завършване на лечението, но резултатите от AFB са положителни.
  Неуспешен случай от категория II
  Пациентите с AFB остават положителни или се връщат положително след 5 месеца лечение.
  Лечението от категория II се прекъсва
  Пациентите, които са били лекувани, но са спрели и са се върнали с положителна намазка или рентгенологични резултати, са показали активен туберкулозен статус.
  Категория III
  Пациенти с положителни рентгенови резултати с леки извънбелодробни туберкулозни състояния.
  Пациент с хроничен случай
  Пациентите с AFB остават положителни след повторно лечение.
  Пациентите, които са отрицателни при намазка и имат извънбелодробна туберкулоза, могат да получат по -малко количество от лекарството на този етап.
  2. Напреднал етап
  В напредналия стадий на лечение броят и дозата на туберкулозните лекарства ще бъдат намалени. Обикновено само 2 вида лекарства. Продължителността обаче всъщност е по -голяма, което е около 4 месеца при пациенти с нови категории случаи.
  Следващият етап от лечението е важен, за да се гарантира, че бактериите, които вече не заразяват активно (спящи), са напълно отстранени от тялото, като по този начин се предотвратява повторното появяване на симптомите на туберкулоза.
  Не всички пациенти с туберкулоза се нуждаят от интензивно и последващо лечение в болница. Въпреки това, за тежки случаи (изпитващи тежък задух или симптоми на извънбелодробна туберкулоза), пациентът трябва да бъде хоспитализиран.
  Видове лекарства за туберкулоза от първа линия
  Има 5 вида противотуберкулозни лекарства, които обикновено се предписват, а именно:
  изониазид
  Рифампицин
  Пиразинамид
  етамбутол
  Стрептомицин
  Петте горепосочени вида туберкулозни лекарства обикновено се наричат ​​първични лекарства или лекарства от първа линия.
  На всеки етап от лечението на туберкулозата лекарят ще даде комбинация от няколко противотуберкулозни лекарства. Комбинацията от противотуберкулозни лекарства и дозировката се определят от състоянието и категорията на туберкулозните пациенти, така че да могат да бъдат различни.
  По-долу е дадено обяснение за всяко от противотуберкулозните лекарства от първа линия:
  1. Изониазид (INH)
  Изониазид е най -ефективният вид антитуберкулоза за унищожаване на бактериите, причиняващи туберкулоза. Това лекарство може да убие 90% от туберкулозните микроби за няколко дни на етапа на интензивно лечение.
  Изониазидът е по -ефективен при унищожаването на бактерии, които активно се разрастват. Това лекарство действа, като пречи на производството на миколова киселина , което е съединение, което играе роля в изграждането на стените на бактериите.
  Някои от страничните ефекти на противотуберкулозното лекарство изониазид включват:
  Неврологични ефекти, като зрителни нарушения, световъртеж, безсъние, еуфория, промени в поведението, депресия, нарушения на паметта, мускулни нарушения.
  Свръхчувствителност, като треска, втрисане, зачервяване на кожата, подути лимфни възли, васкулит (възпаление на кръвоносните съдове).
  Хематологични ефекти, като анемия, хемолиза (разрушаване на червените кръвни клетки), тромбоцитопения (намалени нива на тромбоцитите).
  Нарушения на храносмилателния тракт: гадене, повръщане, запек, киселини.
  Хепатотоксичност: увреждане на черния дроб, причинено от химикали в лекарството.
  Други странични ефекти: главоболие, сърцебиене, сухота в устата, задръжка на урина, ревматизъм.
  Уведомете Вашия лекар, ако имате хронично чернодробно заболяване, проблеми с бъбречната функция или анамнеза за гърчове. По този начин прилагането на изониазид ще бъде по -внимателно. В допълнение, пиещите алкохол, страдащите на възраст над 35 години и бременните жени трябва да получат специален надзор.
  2. Рифампицин
  Това лекарство е вид антибиотик, получен от рифамицин, същият като изониазид. Рифампицин може да убие микроби, които лекарството изониазид не може.
  Рифампицин може да убие полуактивни бактерии, които обикновено не реагират на изониазид. Това лекарство действа, като пречи на бактериалните ензими.
  Някои от възможните странични ефекти от лечението на туберкулоза с рифампицин са:
  Храносмилателни разстройства, като киселини, коремна болка, гадене, повръщане, подуване на корема, анорексия, стомашни спазми, диария.
  Нарушения на централната нервна система, като сънливост, умора, главоболие, замаяност, объркване, затруднена концентрация, зрителни нарушения, мускулна релаксация
  Свръхчувствителност, като треска, млечница, хемолиза, сърбеж, остра бъбречна недостатъчност
  Урината променя цвета си поради червеното вещество в лекарството рифампицин
  Менструални нарушения или хемоптиза (кашлица с кръв)
  Не се притеснявайте, защото тези странични ефекти са временни. Рифампицин също е рисков, когато се консумира от бременни жени, тъй като увеличава шанса за раждане с гръбначни проблеми (spina bifida).
  3. Пиразинамид
  Способността на пиразинамид е да убива бактериите, които оцеляват, след като се борят с макрофагите (частта от белите кръвни клетки, които първи се борят с бактериалните инфекции в организма). Това лекарство може да работи и за убиване на бактерии, които са в клетки с киселинно рН.
  Типичен страничен ефект от употребата на това лекарство за туберкулоза е повишаване на пикочната киселина в кръвта (хиперурикемия). Ето защо хората с белодробна туберкулоза, на които се предписва това лекарство, също трябва редовно да контролират нивата на пикочната киселина.
  В допълнение, други възможни странични ефекти са, че пациентът също ще изпита анорексия, хепатотоксичност, гадене и повръщане.
  4. Етамбутол
  Етамбутолът е антитуберкулоза, която може да инхибира способността на бактериите да заразяват, но не може да убива директно бактериите. Това лекарство се дава специално на пациенти с риск от развитие на резистентна (резистентна) туберкулоза. Ако обаче рискът от лекарствена резистентност е нисък, лечението на туберкулоза с етамбутол може да бъде преустановено.
  Начинът на действие на етамбутола е бактериостатичен, което означава, че инхибира растежа на бактериите М. туберкулоза резистентни към изониазид и стрептомицин. Това лекарство срещу туберкулоза също блокира образуването на клетъчни стени чрез миколова киселина .
  Употребата на етамбутол не се препоръчва при туберкулоза при деца под 8 години, тъй като може да причини зрителни смущения и страничните ефекти са много трудни за контролиране. Възможните нежелани реакции на етамбутол са:
  Зрителни смущения
  Далтонизъм
  Стесняване на видимостта
  Главоболие
  Гадене и повръщане
  Стомашни болки
  5. Стрептомицин
  Стрептомицинът е първият антибиотик, специално създаден за борба с бактериите, причиняващи туберкулоза. При сегашното лечение на туберкулоза стрептомицинът се използва за предотвратяване на ефектите от противотуберкулозната резистентност.
  Начинът на действие на това лекарство за туберкулоза е чрез унищожаване на бактериите, които се делят, а именно чрез инхибиране на процеса на производство на бактериален протеин.
  Стрептомицин туберкулоза лекарство се прилага чрез инжектиране в мускулната тъкан (интрамускулно / IM). Обикновено този вид инжекционно противотуберкулозно лекарство се дава, ако сте имали туберкулозно заболяване за втори път или приемането на стрептомицин вече не е ефективно.
  Прилагането на това лекарство за туберкулоза трябва да обърне внимание дали пациентът има бъбречни проблеми, бременна е или има загуба на слуха. Това лекарство има странични ефекти, които пречат на баланса на слуха, ако се приемат повече от 3 месеца.
  Режим на лечение на туберкулоза в зависимост от категорията на пациента
  Както беше обяснено по -рано, има 3 категории пациенти с туберкулоза, които се определят въз основа на резултатите от AFB и историята на лечението. След това тази категория определя какъв тип режим на лечение е подходящ.
  Позовавайки се на страницата с факти за туберкулозата, схемата на лечение е комбинация от лекарства, използвани за пациенти с туберкулоза с определен стандартен код, обикновено под формата на цифри и главни букви, които определят етапа, продължителността на лечението и вида на лекарството.
  В Индонезия могат да се предоставят комбинации от противотуберкулозни лекарства под формата на разхлабени лекарствени пакети или комбинирани противотуберкулозни лекарства с фиксирана доза (OAT-KDT). Този пакет kombipak показва схемата за лечение на туберкулоза в Индонезия. Един пакет комбипак е предназначен за една категория пациенти за един период на лечение.
  Съобщава се от документите на Министерството на здравеопазването на Индонезия, кодовете, използвани в схемата за лечение на туберкулоза, са:
  Комбипак категория I
  (Интензивен етап/напреднал етап)
  • 2HRZE/4H3R3
  • 2HRZE/4HR
  • 2HRZE/6HE
  Категория II Комбипак
  (Интензивен етап/напреднал етап)
  • 2HRZES/HRZE/5H3R3E3
  • 2HRZES/HRZE/5HRE
  Комбипак категория III
  (Интензивен етап/напреднал етап)
  • 2HRZ/4H3R3
  • 2HRZ/4HR
  • 2HRZ/6HE
  С информация, показваща:
  H = изониазид, R = рифампицин, Z = пиразинамид, E = етамбутол, S = стрептомицин
  Докато цифрите в кода показват часа и честотата. Числото отпред показва продължителността на консумация, например в 2HRZES, което означава, че се използва за 2 месеца всеки ден. Междувременно числото зад буквата показва броя на употребата на лекарството, тъй като в 4H3R3 това означава 3 пъти седмично в продължение на 4 месеца.
  При консултация лекарят обикновено дава насоки относно правилата за използване на този комбиниран пакет.
  OAT-KDT
  Междувременно OAT-KDT или най-общо казано Фиксирайте комбинираната доза (FDC) е смес от 2-4 противотуберкулозни лекарства, които са поставени в една таблетка.
  Употребата на това лекарство е много полезна, тъй като може да избегне риска от неправилно предписани дози и да улесни пациентите да спазват правилата за лекарства. С по -малък брой таблетки пациентът става по -лесен за управление и запомня употребата на лекарства.
  Съществува и вид лекарство за туберкулоза, което се поставя всеки ден в продължение на един месец, ако в края на интензивния етап пациентът от категория I и пациентът на повторно лечение (категория II) показват положителна намазка.
  Ако имате латентна туберкулоза, което е състояние, при което тялото ви е заразено с бактериите М туберкулоза, но бактериите не се размножават активно, вие също трябва да получавате лекарства за туберкулоза, дори ако не проявявате симптоми на активна белодробна туберкулоза. Обикновено латентната туберкулоза се лекува с комбинация от рифампицин и изониазид в продължение на 3 месеца.
  Лекарства от втора линия за резистентна на лекарства туберкулоза
  Днес все повече бактерии са резистентни към противотуберкулозни лекарства от първа линия. Резистентността може да бъде причинена от прекъснато приемане на лекарства, нередовен график на приемане или естеството на бактерии, които са резистентни към определени видове антибиотици.
  Това състояние е известно като МЛУ туберкулоза.Многорезистентност). Обикновено бактериите, които причиняват туберкулоза, са резистентни към два вида противотуберкулозни лекарства, а именно рифампицин и изониазид.
  Хората с МЛУ туберкулоза ще се подлагат на лечение за туберкулоза с помощта на лекарства от втора линия. В изследването, озаглавено Лечение на туберкулоза и лекарствени режими , използването на лекарства, препоръчани от СЗО за резистентни на лекарства пациенти с туберкулоза, а именно:
  Пиразинамид
  Амикацин може да бъде заменен с канамицин
  Етионамид или протионамид
  Циклосерин или PAS
  Някои други туберкулозни лекарства от втора линия, които също са одобрени от СЗО, са:
  Капреомицин
  Парааминосалицилова киселина (PAS)
  Ципрофлоксацин
  Офлоксацин
  Левофлоксацин
  Пациентите с туберкулозна резистентност също трябва да повтарят фазата на лечение на туберкулозата от самото начало, така че общата сума изисква по-дълъг период, който е най-малко 8-12 месеца, вероятно до 24 месеца. Страничните ефекти от лечението могат да бъдат по -тежки.
  Защо лечението на туберкулоза продължава толкова дълго?
  Туберкулозно-причиняващи бактерии Mycobacterium tuberculosis (MTB) , е вид бактерии, които са устойчиви на киселинни условия на околната среда. Веднъж попаднали в тялото, тези бактерии могат да „спят“ дълго време, известни още като фаза на покой. Тоест да бъдеш в тялото, но да не се възпроизвеждаш.
  Повечето видове антибиотици, включително тези, използвани като туберкулозни лекарства, функционират само за убиване на бактерии, когато те са в активна фаза. Всъщност, в случай на активна туберкулоза, има и бактерии, които са в латентна (неактивна) фаза.
  В проучване, озаглавено Защо е необходима дългосрочна терапия за лечение на туберкулоза? Беше споменато също, че има два вида резистентност, които този MTB може да има, а именно фенотип (повлиян от околната среда) и генотип (генетичен фактор).
  Проучването заявява, че изобилието от бактерии ще увеличи шансовете за фенотипно развитие на лекарствена резистентност. В резултат на това някои бактерии могат да бъдат устойчиви на няколко вида антибиотици в един и същ период на лечение. Това означава, че бактериите, които може да са резистентни, все още трябва да бъдат лекувани. Ето защо продължителността на лечението на туберкулозата отнема повече време.