text: Нарязваш картофите и ги сипваш в тавата при ребърцата. Прибавяш сол, подправка за картофи и лютив червен пипер, ако обичате люто. Доливаш 1 ч.ч.вода или по твоя преценка, но не прекалено много, за да моше като се поизпари водичката да остане на масълце. Можеш да добавиш сметана или топено сирене.
  Печеш на фурна на около 200 градуса. Накрая преди да го извадиш прибави счукан чесън и малко джоджен или риган.
  Картофите ги нарязваш на кубчета или парченца колкото орех някъде, посоляваш, слагаш смлян на едро черен пипер, аз слагам и малко червен за цвят, поливаш с олио, разбъркваш хубаво и печеш. По време на печенето е хубаво по-начесто да разбъркваш за да не загарят за тавичката.
  А за сос - аз обичам да слагам към гарнитурата каша от гъби, която правя като предварително запържа леко гъбите, добавям после вода и сметана и сгъстявам с лъжичка нишесте размито в малко студена вода. (като опция по някога добавям и парченца сирене "Бри")
  Ето ти една чудесна марината, която аз използвам не само за ребърца, но и за пържоли от всеки вид месо - стават много пикантни:
  сока на 1 лимон + 1 суп. лъж. мед + сол + подправки /черен пипер колкото обичате, риган, мащерка, малко счукан чесън/
  Аз лично картофите ги варя и ги поднасям като гарнитура, нарязани по-на едро, поръсени със счукан чесън и копър и полети с масло.
  След като измия ребърцата ги намазвам с мащерка, червен пипер и малко сол. Нареждам в тавичка, добавям картофи на резени и доливам с вода до половината на тавата. Отгоре закривам с алуминиево фолио и пека о/о 30 минути, махам фолиото и запичам още малко. Стават страхотни.
  Първо се пекът ребърцата, /само сол и чер.пипер/, мазнина не е нужна те си пускат, и 1 к.ч. вода. Като са почити готови /от 2-те страни/ се слагат и картофите.
  Норвегия е считана за страна - модел като най-добронамерената спрямо кърменето държава. Това е известно от много години.
  Също както и в другите индустриални страни първоначално и в Норвегия модната тенденция е била в съвсем друга посока. Както и навсякъде другаде, ражданията били все повече медикализирани и с намесата на много техника, в родилните домове се разпространявала все повече враждебна към кърменето атмосфера и производителите на храни за кърмачета вършели обичайните неща. И в Норвегия също все повече и повече жени опитвали да съчетават професия и семейство.
  Норвежката икона на кърменето д-р Гро Ниландер от Осло подчертава обаче, че в Норвегия много отрано се проявили тенденции към промяна.
  Още в началото на 70-те години в Норвегия били разпространени групите за взаимопомощ Ammehjelpen (бел,прев. – буквално “акушерки-помощнички”), групи за помощ от майка на майка подобно на LLL или AFS (бел прев. – Асоциация на свободните групи по кърмене в Германия). Сред лекарите също имало истински активисти. Благодарение на неуморната просветителска работа в Норвегия бързо се установила добронамерена към кърменето атмосфера. Майките-кърмачки в Норвегия са част от пейзажа, жените самоуверено предлагат гърдата на обществени места – все едно дали в парка, ресторанта или църквата. Кърменето в Норвегия не е нещо особено – то е нормално.
  Норвежкото движение за правата на жените от 70-те години също се застъпвало активно за правото на жената да кърми: “Да, искаме една и съща заплата за една и съща работа и равни шансове като мъжете, но искаме също така правото да използваме телата си по същинското им биологично предназначение. Към него спада и правото да кърмим децата си и то без намеса с правила и настойничество от страна на медицинските заведения”. Подобни изисквания сигурно биха предизвикали немските защитнички на правата на жените да се качат на барикадите. Аз лично от тях си спомням единствено настойчиви изисквания за легализиране на абортите и стриктно разграничаване от ах,толкова немското идеализиране на майките.
  В Норвегия винаги е имало кой да чуе исканията на Лактивистите. Не трябва да се забравя обаче, че и политиците на най-високите постове могат да бъдат характеризирани като екстремно прокърмачески настроени. Предвождани са от завършилата Харвард лекарка Гро Харлем Брундтланд, бивш премиер-министър и майка на 4 кърмени деца. От 1998 до 2003 ангажираната и смела политичка бе генерален директор на СЗО, където наред с другото често заставаше на първа страница заради настойчивата си намеса за забрана на рекламите за пушене в световен мащаб. Но подкрепата за кърменето винаги е била важна за нея: “Как можем да насочим вниманието в световен мащаб към майчиното мляко, което е много повече от краткотрайно здравословно хранене? Как да предизвикаме вниманието на света към кърменето, което е твърде важно за майките, бебетата и цялото общество, за да бъде представяно просто като един възможен избор наред с другите? Как можем по-добре да разберем важността на нещо, което доскоро е било основен начин за оцеляване? Как можем да осигурим достъп до акуратна информация на лекарите, така че да дават компетентна подкрепа за оптималния начин на хранене на бебето и когато е необходимо, да могат да помагат за преодоляване на трудностите?” Така Брундтланд формулира поздрава си по повод Световната седмица на кърменето през 2001г.
  Страна, в която процентът на жените в парламента от 80-те години насам не пада под 40%, очевидно прави много за майките и децата. Норвегия положи много усилия да подобри условията за семействата с малки деца.
  Политиката поставя особен акцент върху това да направи възможна комбинацията между работа и семейство. Сумите за майчинство за родителите им позволява да останат вкъщи с детето през първата му година. Родители, които осиновят дете под 15-годишна възраст , имат същото право като тези, които са поискали тези права при раждането на детето.
  Продължителността на майчинството постепенно се увеличава. То се заплаща за 42 седмици в пълен размер на заплатата или 52 седмици 80% от заплатата на родителя. Съответното за родителите на осиновено дете е 49 и 39 седмици. Родителите имат правото да разпределят майчинството както пожелаят помежду си. Но майката е задължена да вземе 3 от тези седмици преди раждането на детето – ако не го направи, ги губи. Първите 6 седмици след раждането също са запазени за майката. 4 седмици от майчинството се полагат по право на бащата (бащинство). Що се отнася до остатъка, родителите могат сами да решават дали един от тях ще остане вкъщи за цялото майчинство или ще го разделят помежду си.
  Четириседмичното бащинство е въведено през 1993. С него се цели да се укрепи връзката баща-дете и да се подчертае необходимостта от участието на бащата във възпитанието на детето. Седмиците, предвидени за бащата, не могат да се прехвърлят и се губят, ако не ги използва.
  Сумите за майчинство на родители и осиновители се калкулират въз основа дохода на този родител, който остава да отглежда детето вкъщи. През 2004 г. се изчисляват въз основа 6 пъти минималната работна заплата, т.е. 352 668 норвежки крони или 44 086 евро.
  Жени, които нямат право на платено майчинство при раждане или осиновяване, получават социална помощ в размер на 33584 норвежки крони или EUR 4198.По този начин всички жени получават някаква социална помощ, когато родят или осиновят дете.
  Това се отразява и демографски – с 1,8 раждания на жена Норвегия е на първо място в Европа. Като допълнителни причини за високите проценти при кърменето Гро Ниландер споменава, че 10-те стъпки към успешно кърмене на СЗО са въведени като стандарт за всички норвежки болници. 64% от норвежките родилни домове носят плакета на СЗО и УНИЦЕФ (бел.прев. –baby-friendly hospital); 77% от 55 000 родени годишно норвежки бебета се раждат в условия, насърчаващи кърменето. В Германия 19-те клиники, които отговарят на тези условия, представляват едва 1,5 % от общия брой.
  Мотивацията, която стои зад всички тези здравни и политически усилия е дълбокото убуждение, че майчиното мляко представлява единственият истински начин за хранене на бебето и че е в еднаква степен незаменимо като храна и превантивно средство.
  От десетилетия това убеждение е здраво вкоренено в общественото мнение. Храненето на новородено с изкуствена храна в Норвегия е чисто и просто необичайно. Затова в плановете на Норвегия днес е залегнало разпространяването на знанията за важността на кърменето сред лекарите.
  Актуалните данни за кърменето в Норвегия говорят сами за себе си: 92% от майките все още кърмят 3 месеца след раждането, 80% 6 месеца след раждането, 65% 9 месеца след това , 40% от децата над годинка все още сучат, а гордите 17% продължават и след 18 месеца.
  Но този успех не може да бъде определян като чудо. “Настоящите проценти изглеждат по-високи от тези в която и да е западна държава. Но трябва да продължим борбата – важността на кърменето трябва да бъде преподавана и обяснявана, разбирането не идва от само себе си”. Ниландер подчертава важността на това успехите в Норвегия да не се гледат като нещо естествено, а като постоянно напомняне да се продължава борбата.
  В Германия не сме дори в началото. Съзнание за подкрепа на кърменето или пък борбеност в тази насока дори не са проникнали в горните етажи на политиката. Докато съпругата на канцлера пробутва евтини кучешки храни-собствено производство по магазините, заместничката на председателя на християн-демократическата партия държи похвални речи за екс-шефа на Нестле…
  Ох, колко път още има да извървим ние, ако и Германия се чувства далече назад след Норвегия... За мен изводът от процентите на кърмещите в Норвегия е ясен: кърменето не е въпрос на физиологична възможност или невъзможност (с малки изключения), а на социална нагласа, просветеност и ангажираност на цялото общество, от майките до най-високите етажи на властта. И затова ми се иска да направим, каквото можем, за да популяризираме кърменето.
  Но понякога и един човек може да промени много. Мисля си, например, ако една известна и любима на много хора журналистка (аз лично също съм й фен! ) , вместо лекарство за разстройство, рекламира кърменето... Би било прекрасно и би убедило много хора поне да се замислят.
  Мен лично ужасно много ме впечатли ей това конкретно - че кърменето "е твърде важно за майките, бебетата и цялото общество, за да бъде представяно просто като един възможен избор наред с другите" - много голяма разлика с Германия например,където - в един от големите сайтове за кърмене!!! - логото е "Кърменето е право,но не е задължение ".Не става въпрос да е задължение,естествено - но с този лозунг като че ли се подценява значението му...
  Браво на хората! И, за съжаление, ние наистина сме на светлинни години от това разбиране за кърменето - говоря за обществото като цяло, да не говорим пък и за липсата на политика, насърчаваща кърменето. Срам ме е да си призная, но докато кърмех не можех и да си помисля да извадя цица на обществено място. А и много малко майки съм виждала да го правят - хората ги гледат все едно са извънземни.
  Браво на норвежците! Не само по отношение на кърменето, но и от гледна точка на поощренията за всички майки (дори неосигурените) - как няма да има толкова висок прираст?!
  Това за Германия е вярно. Колкото и да се пропагандира кърменето, процентът на жените, които успяват да се справят с скоковете на растежа и кърмаческите стачки, е много малък. Много бързо се посяга към шишето, без да се мисли за разходите
  Защото френските автомобили са боклуци. Най-елементарното - по светофарите съм се нагледал на френски бангии със задни светлини като коледни елхи. Няма толкова хаотично светене. Не ми се мисли с механиката какво е положението. Отделно не са ремонтопригодни и се чупят твърде много (лятото в задръстванията по магистралата неслучайно основно прегряваха френски и италиански коли).
  Може би с годините и нещата да се променят, но сме имали clio 3 facelift grandtour 4 години, а сега от почти 2 clio 4 grandtour дизели и сме доволни. Дамата в предния пост с captur също е доволна, а всичко започна и с дамата, чеито пост си коментирал, която също е доволна.
  Темата не е коя марка е най-добра, а кой автомобил колко харчи. Колкото до френските коли - на най-големият пазар в световен мащаб френски коли не се продават (или са толкова малко, че статистиката не ги лови).
  Да, не е това темата и за това спирам да пиша и се извинявам на другите. Темата беше засегната от вас и отговорих.
  Когато в България стигнем до там автопарка ни да не е на 10-15 години тогава може да говорим за световни пазари, но докато се купуват коли, които хората преценяват, че вече не са годни за каране, а ние тепърва купуваме... сравнение е съвсем неуместно.
  Пежо 307 2000 кубика дизел 2002 год.Него го пълним до горе на всяка заплата и изкарва доста градско и извън градско каране.Някъде около 7 8 харчи.
  10 лв са макс 5 литра бензин. Ми този опел харчи по-малко и от скутер Прекалявате с хвалбите колко ви е евтино....
  Много сме доволни от колата, купувана е нова от съпруга ми, досега само масло и филтри сме подменяли.
  Колкото и да и сипете не връща нали? Ама зависи от марка, модел, коне, че и зад-кормилното устройство и колко му е тежък десния крак.
  Карала съм Ауди 100 СС, комби - по известно колата кораб -136 коня, 2,3 мотор ми тва ламя бре, градско под 15/100км нъцки. Извън падах до 100 ако не настъпвам обаче.
  Преди няколко години си купих Шкода Октавия 1, модел 1999 г, пак е малък мотора 75 kw, 1,6. Градско ми дава 7/100 км, извън падам и до 5,5/100 км, НО ако не я настъпвам. Настъпя ли я миналата седмица ми се наложи спешно да ида до Банско и да се върна и 3/4 резервоар не ми стигна - съответно познайте как съм карала по магистралата. Иначе мога с 1 резервоар ако закотвя точно 100 км да ида и да се върна до морето.
  Не се правя на интересен, но ето какво чувствам напоследък след много катаклизми. Една немска кола, която смазах в катастрофа и т.н. сега пак ми е в главата, вчера карах една от автокъща. 8 цилиндъра е, 4х4, с двойно турбо е, няма да й правя реклама да не излиза друго. Не знам как да ви го обясня, но като натисна газта и завъртят турботата и това ме изкарва от всичкото напрежение, честно... Решил съм да я купувам. Харчи в града около 18 и трябва само хубав бензин. Ще й модифицирам предните спирачки, ще сложа и специални тампони на мотора, че по нашите пътища малко тресе на висока скорост. Ще бачкам повече и докато не тръгна към нова гара в живота, това ще е, ето как една кола създава любов, хаха!
  Високи ботуши Caprice №37 в кафяво, нови с кутия! Много са хубави и кожата и токчето, имат малко подплата ,отговарят си на номера , но на сестра ми е по-широк крака не може да закопчее ципа догоре. Дължина на стелката 24 см, обиколка- най-горе ширината на ботуша 38 см без да е разпънат защото има като разширяващо парче, но мисля че повече от 1-2 см няма да разшири , с доставката излезнаха 94-95 лв.
  7. Miss Fiori Boots - размер 38 на които незнам защо не успявам да кача снимката - бежови на висок ток - платформа, цена 40 лв - при интерес ще изпратя снимката на лично
  Преди да върна, пускам тези прекрасни Barracuda първо тук, защото ги взех на много добра цена 34Е. Амазон са объркали и вместо поръчания от мен 38 са ми изпратили 39. За съжаление няма моя номер...
  страхотни са, но за съжаление са ми малки. Взех ги от склада на амазон. Имат лек дефект, който може да видите на снимката по-долу. Дължината на стелката я измерих 23см. Излязоха ми 23лв с доставката до България. Ако имате интерес ми пишете на лични, за София може и лично предаване.