text: Живее ми се в Париж !! :: BG-Mamma
  Живее ми се в Париж !!
  7 юли 2005, 14:49 ч.
  Живее ми се в Париж!
  Изведнъж идеята ме осени (какво ти осени, тресна ме по главата направо )
  И двамата с мъжа ми сме влюбени в този град, в културата му, настроението, красотата... няма какво да изброявам всичко положително и красиво, което един турист вижда в тази МЕКА
  Може и да звуча налудничаво, но такава треска ме е обзела, така се вълнувам, такова неимоверно щастие и едновременно спокойствие ме обзема... дори само при мисълта да живеем там... чувствам се като на криле
  Споделих с мъжа ми (1/3 французин, т.е. баба му е французойка, но без паспорт... дълга история), той също е възхитен от гениалността на идеята ми , но за него съществуват Лозана (прекрасен град) и Женева като алтернативи.
  Аз лично не говоря добре френски (е, говоря и разбирам един прост разговор и ... дотук), не съм много запозната с хората, с живота в Париж, с нравите, менталитета (знам, че има много араби, но ако искате ми вярвайте, немските швейцарци с тяхното тесногръдие, тъпите албанци и сърби тук - не мога да ги дишам вече )
  3атова мисля, че е време за промяна
  Много моля да ми разкажете малко за парижани, за живота там, от гледна точка на българина, на европееца, на децата. Какво ви харесва, какво не ви допада, какво ви липсва ... абе каквото се сетите!
  3нам, че е едно да живееш в един град, друго е да си на сватбено пътешествие ... но съм готова ей сега да тръгнем!
  Последна редакция: чт, 07 юли 2005, 15:48 от geminarius
  # 1 7 юли 2005, 15:07 ч.
  Аз пък тъй се притеснявам ако знаеш. Незнам дали ми вия темата по долу.
  Никой не познавам там, езика незная, мъжо ще бачка по цял ден...притеснявам се за всичко...
  И то толкова много, че не ми остава енергия да се радвам. Радвам се на ентусиазма ти, де да го имах и аз...мене все ме е страх от промените...и това че незная езика направо ме убива...
  Аз също ще се радвам да чуя малко за живота там.
  Дано има мама, на която и се разказва.
  # 2 7 юли 2005, 15:45 ч.
  Цитат на: tornerosse в чт, 07 юли 2005, 15:07
  Сега видях темата ти
  Мога да говоря само за себе си, но като цяло имаме допирни точки с теб, дано те заразя с ентусиазма си поне мъничко
  1. Не зная езика, но съм сигурна, че бързо ще го науча, понеже лесно уча езици, имам желание да живея в Париж, това е голям стимул. Дори, че не познаваме никого там, ние сме контактни хора, не се съмнявам, че бързо бихме се сприятелили.
  2. Мъжът ми би работил в началото (френският му е матерен език), но имам вяра, че и аз някой ден бих намерила подходяща и интересна работа
  Плюсът поне при мен е, че лесно се адаптирам, живяла съм по-голямата част от живота си в чужбина, обичам промените, контакта с хората... имам необходимата нагласа и при нас поне нещата биха били по собствено желание, имаме време да обмислим всичко.
  Не че ако пратят мен или мъжа ми някъде на работа бихме прегърнали идеята от раз, та едно местене си е голям стрес. Но поне в нашия случай плюсът е, че ние определяме дали и кога да се местим.
  Иначе Париж е страхотен град, грабна ме от първия път, когато го видях, интересен, космополитен... фантастичен е
  3. Имам приятелка в Дания, която не е много щастлива там. Не познавам датчаните като характер, от друга страна знам, че и франсетата си падат ксенофоби... но никъде няма идеални хора. Ако превъзмогнете различията, половината от грижите ви отпадат веднага.
  4. Гледам на различията Цюрих / Париж положително, понеже всяко ново място има своя чар, но аз прекалено дълго се задържах тук и имам нужда от ново място, с друга енергия. Цюрих ми "отесня", ако може да се каже така.
  Обожавам големи метрополи, живяла съм в Лондон и ми липсва духът на голям град, който ме кара да се чувствам като преродена
  5. /повтарям се пак / мечтател съм, обичам новостите и това винаги и навсякъде ми е помагало.
  С голям интерес ще следя темата ти, а ти не се притеснявай, ако имате желание, ще свикнете. Бъдете си подкрепа един на друг и се радвайте, че ще сте заедно, понеже така всички трудности се преодоляват по-безболезнено.
  # 3 7 юли 2005, 15:52 ч.
  Ехаааа, блазе ти.
  да ама аз съм и с малко дете и за него също трябва да мисля. Какво мога да му предложа- то има нужда от контакт с деца и приятелчета. В момента ходи с най голяма радост на градинка и се сърди като я вземам следобеда.
  Моя мъж незнае и 1 думичка на френски така че и двамата сме гола вода в това отношение.
  За това че сме контактни, съгласна съм. Аз също съм дружелЮбна и обичам да се запознавам с нови хора. Проблемът е къде ще ги намеря? Сигурно трябва по цял ден да се размотавам по улиците докато срещна някоя българка с детенце. И още нещо- ние ще бъдем там през зимата- тогава сигурно почти няма да може да се излиза на вън...
  # 4 7 юли 2005, 15:58 ч.
  сестра ми се изнесе от Париж ...
  мъжът и е от париж, но и на него явно не му понасяше там защото по начало нещеше да живеят там, но сестра ми каза - не аз искам в париж и така - купиха си апартамент и почнаха работа и двамата докато 2 години по-късно скапани от пренаселения хектичен град дадоха апартамента под наем и се изселиха в Канада ...
  та идеята беше че градът е красив, но дали в него ежедневието е същото както туристите го виждат? ...
  # 5 7 юли 2005, 16:02 ч.
  Цитат на: tornerosse в чт, 07 юли 2005, 15:52
  Айде нови аргументи
  И ние сме с дете, почти на 4 месеца, но докато осъществим цялата акция, сигурно ще мине поне 1 година. Първо трябва да плануваме всичко, да обмислим идеята, а не да се впуснем с главата напред, да видим дали има смисъл, дали имаме шанс да се интегрираме (дотогава и мъжът ми ще има швейцарски паспорт).
  При вас хубавото е, че сте zа кратко време, работата е сигурна, не поемате каквито и да е рискове...
  Викат ме на съве6тание, после 6те ти пи6а от нас, тъкмо да обмисля как да те навия ХУБАВОТО е, че не трябва да чакате толкова дълго, колкото ние
  # 6 7 юли 2005, 16:06 ч.
  Джеми,кефиШ ме
  Светогледът ти ми напомня за една моя приятелка българка, която , гледай какво съвпадение, беШе женена за французин (от Тулуза) но живееха в Париж преди да дойдат тук ( в Милано). 4етейки теб се сеЩам за нея
  Пожелавам ти да намериШ твоето местенце под слънцето където да се 4увствате добре с тати и Сара
  # 7 7 юли 2005, 16:08 ч.
  Цитат на: geminarius в чт, 07 юли 2005, 16:02
  Ха ха, страшна си!
  Ами то какво да ме навиваш, аз тръгвам с мъжо щото алтернативата е да си седя в Дания сама с бебка, а така не мога.
  Абе то аз не че не се радвам ами прсто се страхувам от неизвестното. Ако нямахме дете изобщо нямаше да ми пука, но сега за нея най много се притеснявам.
  # 8 7 юли 2005, 17:05 ч.
  Цитат на: tornerosse в чт, 07 юли 2005, 16:08
  ..., но сега за нея най много се притеснявам.
  Тъкмо Оли ще научи и френски
  # 9 7 юли 2005, 17:48 ч.
  Цитат на: Honda в чт, 07 юли 2005, 17:05
  Ха! С това темпо дето го кара милата само френски и трябва
  Надявам се скоро да започне поне мама да ми казва че с тва "Ъ" хората вече взеха да ни гледат съмнително...
  # 10 7 юли 2005, 17:49 ч.
  Цитат на: tornerosse в чт, 07 юли 2005, 17:48
  ...Ха! С това темпо дето го кара милата само френски и трябва
  Споко - тя трите ще ги блъвне изведнъж, че луда ще станеш
  # 11 7 юли 2005, 20:06 ч.
  geminarius, наистина какъв ентусиазъм
  Аз също май много се задържах на едно място и очаквам с нетърпение някаква промяна, където и да е, с нов въздух, нови хора, нов език, нови манджи . Ей така, заради приключението
  # 12 7 юли 2005, 20:33 ч.
  Париж е красив град,но не виждам себе си да живея там.Винаги се обьрквам сьс улиците/аз и без това не се оправям добре сьс карти и имам нулево 4увство за ориентация/,а Метрото направо ме подлудява.Но ако трябва и имам шанс да избера голям град пред мальк,винаги бих избрала промяната и големия град.
  Желая успех и на 2-те Ви с преместването натам
  пс Това което мен не ми допада там,е 4е французите разбират Англ.ез.,ама не искат да го говорят и това си е...отговарят ти на френски,дори и по ресторантите такова впе4атление ми направиха,а все пак толкова туристи го посещават този прекрасен град.
  # 13 7 юли 2005, 20:45 ч.
  Цитат на: Пумпал в чт, 07 юли 2005, 20:06
  с нов въздух, нови хора, нов език, нови манджи . Ей така, заради приключението
  Пумпи, внимавай какви думички иzполzваШ, че ние това и чакаме да се отплеснем на друга тема. То сугурно Ще ние и полеzно сле лондонската история....
  Ах, Париж. Много хубав град Аz там оЩе не съм била, но все планувам. Мене татито ми е zавърШил френската във Варна и много ми се иска с него да пообиколим парижките улици. Торнеросе, не се притеснявай zа малката фурия, Ще останеШ иzненадана колко бърzо Ще се приспособи. После има да се пули с датския
  А на Geminarius Шапка й свалям zа куража Аz никога не бих тръгнала беz да zнам къде, какво, как и т.н. А и на мен в наШе село си ми харесва. Бих ходила и обикаляла, но все да се връЩам в наШата селска идилия тук..