text: Гергана Байлова: "Като програмист мога да създавам, да творя и да помагам на хората"
  by Ina Dobrilova | март 10, 2017
  Разказът е част от поредицата успешни истории на курсисти, участвали в обученията на Телерик Академия
  Име: Гергана Байлова
  Обучение в Телерик Академия: Софтуерна Телерик Академия – сезон 2015-2016 г.
  Професионална реализация: програмист в ProsFit - стартъп, разработващ софтуер за моделиране на протези
  В семейството на физик и инженер Гергана Байлова израства заобиколена от най-различни изобретения и така от малка развива интереса си към технологиите. Завършва средното си образование в Националната търговско-банкова гимназия в специалност "Икономическа информатика", а след това получава бакалавърска степен по "Бизнес икономика" в УНСС. Водена от любопитството си как да приложи технологиите в бизнеса, Гергана се включва В Софтуерната Телерик Академия. Има опит във финансовия и неправителствения сектор, но намира истинското си призвание в ИТ сферата. След края на 12-месечната програма започва работа като софтуерен разработчик в стартъп за създаване на софтуерни решения, моделиращи протези – ProsFit. В свободното си време Гергана обича всичко, свързано с книгите – от четенето им и дискусиите, до разходките в книжарницата.
  Как преминава обучението й в Софтуерната Телерик Академия и с какво придобитите умения и знания помагат за успешния й кариерен старт, научете от интервюто ни с Гергана.
  Защо и как реши да се включиш в Софтуерната Телерик Академия?
  Винаги съм искала да мога да създавам, да творя и да помагам на хората. Възможностите, които се откриваха пред мен след университета не удовлетворяваха това желание и реших, че трябва спешно да сменя посоката на професионалното ми развитие.
  Така се оказах пред ново, много голямо предизвикателство. Разгледах сайта на Телерик Академия и след като изчетох всички успешни истории, си казах, че щом другите могат, мога и аз. Бях изключително развълнувана – очакваше ме едно от най-големите приключения в живота ми. Първия път, когато влязох в Телерик Академия, се чувствах все едно минавам през вратите на Хогуортс - всичко ми се струваше толкова магическо и определено си заслужаваше.
  Кой беше най-полезният курс в 12-месечната програма за теб? А най-незабравимият момент от обучението?
  Стартирането с основите на програмирането и постепенното усложняване на материята с всеки следващ курс ми помогнаха много бързо да навляза в света на софтуерното инженерство. Може би най-полезен ми беше курсът за разработка на JavaScript приложения, където създадох първото си цялостно приложение.
  Незабравими моменти имаше много. Най-любимата ми част от обучението бяха ежедневните събирания с колеги в кафенето, където всички заедно се борехме с домашните и проектите. Няма по-приятно усещане от това да си заобиколен от хора, с които споделяте едни и същи цели и проблеми и се борите заедно да се справите с тях.
  Как Софтуерната Телерик Академия допринесе за професионалното ти развитие?
  Научи ме на самодисциплина, както и че с достатъчно мотивация човек може да усвои всичко, независимо колко малко време има. Промених изцяло посоката на професионалното си развитие и това приключение наистина си заслужваше усилията. В момента работя на страхотно място, заобиколена съм от млади, амбициозни и забавни колеги. Всеки ден е ново предизвикателство и това страшно много ми допада.
  Какво би посъветвала настоящите курсисти в инициативата?
  Бих ги посъветвала никога да не се отказват, както и да не се страхуват да помолят за помощ колегите си. Също така да се наслаждават на процеса на обучение и да грабят с пълни шепи - човек винаги трябва да извлича максималното от всяка ситуация.
  И най-вече - забавлявайте се докато учите, усмихвайте се повече и се радвайте, че с всеки ден сте с крачка по-близо до това да промените света по начина, по който винаги сте мечтали.
  За финал в най-женския месец попитахме Гергана какви са предизвикателствата пред жените в ИТ сектора.
  Смятам, че предизвикателствата пред жените в технологиите не са по-различни от тези пред мъжете. Разграничението между половете е остаряло разбиране и ако се сблъскам с него, знам, че не съм попаднала на точното място за мен. Иначе всеки ден е предизвикателство, но това поддържа човек жив. Когато не работя на ръба на възможностите си, не усещам развитие.