text: преди: 1 година, 10 дни, прочетена 1768 пъти
  Оф оф след толкова изчетени теми и коментари дойде и моят ред :( ще помоля да не мрънкате за запетаите, защото наблягах на математиката, а не на българската граматика. Да започваме.
  Всичко започна преди 4 години. Много си харесах едно момиче от долният клас, аз бях на 15, тя на 14. Започнах да общувам с нея и с времето се влюбих в нея, но за нещастие не ми се получи да я впечатля и само я дразнех и отблъсквах. След време пах завързахме чат, направих и изнененада за рожденият ден, но уви когато точно може би нещо щесе да се получи тя тръгна с едно момче от родното си място и заради това се пребра да учи там. Общувахме рядко и в последствие се примирих че така е било писано и изгубих контакт с нея до преди една година. Наш общ приятел почина и покрай погребението се видяхме. След това реших пак да опитам да завържа нещо, защото дори да предполагах, че няма да я видя или да има нещо между нас вътре в себе си се надявах че някой ден нещо може да стане. Тя беше късала с този и сега пак бяха с него, но той я лъжеше и я натъжаваше и скоро тя го заряза. Започна работа, ходих при нея няколко пъти, веднъж като я прибирах се прегърнахме. След това ми каза че това е било просто приятелско за довиждане и отнови ми каза че не иска да ме вижда и да има нищо общо по между ни и така през зимата аз не я търсих, докато на рожденият ми ден не ме поздрави, после ми писа как си, но аз не знаех какво да кажа и след две седмици чак и отговорих. (бях с един приятел). Той се ядоса че след 4 години пак ме разиграва и ми взе телефона и почна да и пише. Тя каза неща от сорт "не спираш да мислиш за мен, а последните четири месеца къде беше" след като тя каза че не иска да ме вижда и да имаме общо и след малко писане моят приятел ме накара да отидем там. Отидохме то беше полунощ, излезнах с нея на разходка с колата, един час си говорихме някакви неща колкото да говорим, накрая като тръгнах да я пребирам събрах смелост, и и казах, че не мога така, не те искам после как си. Тя каза че не съм и безразличен и от там събрах смелост и се целувахме. Последва една хубава седмица. Тя ме търсеша, аз нея. Впрочем аз съм студент в София и се виждахме за малко събота или неделя вечер. Но на втората седмица не се видяхме, и след това на третата пак и аз полудях, тя си намираше причини и оправдания да не виждаме. Аз започнах да и досаждам по телефона и така всичко се разпадна. Тя каза че съм обсебващ и че не иска нищо. От тогава минаха 2 месеца. От време на време и пиша, но тя не проявява никакъв интерес. Никога не съм имал връзка с момиче, и не съм правил секс. Тя не обича да бъде командвана, но като оставиш в нещата в нейни ръце не и се занимава, а когато аз искам нещо съм я бил притискал. Наистина много обичам това момиче с всичките и предимства и недостатъци, но вече едва издържам. Всички ми казват да забравя за нея, но тя ми е първата любов. За жалост несподелена и не искам друга искам нея.
  Всъщоти време ако не съм с нея, не ми се занимава да излизам с момичета да се занимавам с тях, че да я излъжа да си легнем, защото съм комплексиран че нямам опит в секса и свалките и предпочитам да не се излагам. Когато си затворен към общуване с момичета то цялото ти поведение е такова и въпреки че съм си нормално добре изглеждащо момче, като съм кон с капаци ще си остана сам. А както е тръгнало с моето момиче накрая след още няколко връзки ще си легне с мен от съжаление и ще е жалка история. Проблема е че не се вслушвам в никой, опитвам се да не се докосвам до човеците, до колкото е възможно. Не знам дали ще се реши да опитаме отново при положение че не знам как да се държа. Ние се целувахме, аз на вторият път секс исках да правим(от натрупалото се желание през тези години). Интересно ми е вие какво мислите.
  hash: 691103c3ad
  1. Каквото и да мислим ние, не можем да променим нито теб, нито живота ти, ако ти не го искаш и не го направиш. Опит в секса се придобива като правиш секс. Няма как по друг начин. Ти сам виждаш че имаш проблем с общуването с хора. Има нет, има много литература по въпроса, има психолози, преодолимо е, макар и с усилие и постоянство, но пък си струва. То и учението и всяка работа изисква труд и постоянство. Работи над характера си, над себе си, иначе все ще си недоволен в живота, а и младостта не е вечна, наслади и се! Никоя жена не би харесала смотан, притеснен тип, който не знае какво да каже, как да се държи, как да е уверена и сигурна с него, като той не е уверен в себе си? Ти си като децата - искаш нещо и толкова, чакаш някой да ти го даде, като не стане- оплакваш се. Да, ама при мъжете така не става - действаш, ти си и това е. Събираш кураж, срещаш се с нея и поставяш картите на масата, изясняваш си отношенията окончателно, искаш и категоричен отговор, не да се моткаш с години, не иди ми, дойди ми истории. Като не иска да е с теб (а тя такива сигнали дава според мен), не се занимаваш повече, преболедуваш я и продължаваш. Друг начин няма. Става с воля, самодисциплина, не с хленчене и самосъжаление и чакане за някакво чудо. Не мисли постоянно за нея, животът не е само един човек, намери си компания, хоби, чети, излизай, отвори очите и сърцето си за природата, за изкуството, за другите хора. И не допускай да се случи същото със следващото момиче. Няма как иначе да преживееш несподелена любов. На мен ми се е случвало, преболедувах и продължих напред, сега съм щастливо омъжена с деца.
  Но трябва да промениш и преодолееш себе си, другите не можеш. Познати неща, даже банални, но реални. А, и според ме на втора среща е малко рано да искаш секс, но всичко е индивидуално...
  Дано с нещо да съм била полезна. Успех и хубаво, цветно и незабравимо лято!
  hash: 8b97629ba9
  2. Приятелю; след като сам казваш "не искам да слушам никого" защо търсиш внимание и съвет? Ще получиш много отговори, и някой дори много добри.
  Ето ти и първия:
  Голяма любов? ! Това, че си силно привлечен от момиче което е недостижимо за теб, не означава " голяма любов". На 39 съм и съм имал "удоволствието" да преживея няколко такива. Сам ще го разбереш, че не така. Това е едно силно привличане с обсебване на съзнанието. Няма нищо общо с голяма любов. Знам много добре как се чувстваш. Мога да ти разкажа какво ще се случи ако продължиш да въздишаш по това момиче.
  Безсъние. Постоянни мисли за нея. Къде е. С кого е. Какво прави. Целува ли се с някой. От там ще намалиш и храненето. Ще заприличаш на зомби. Само ми отговори ЗАЩО? Да тичаш и се правиш на шут след една мома която не иска да и стоиш в света. Знам, че си чувал за "отдаденост". За съжаление се среща все по рядко. Това не можеш да го получиш от нея. Искаш да пръскаш и последните си пари само и само да я видиш? Добре, зарадвай се, ама тя няма да го направи. Опитвам се да ти докажа, че старите хора са били много мъдри като са казали "На сила- хубост не става"! Пак ще ти цитирам:" Питай патило а не старило". Много пъти съм преживявал подобно привличане и знам много добре развръзката. За моите години само веднъж срещнах "голямата любов". Деляха ни 350 км. Аз бях на 31 а тя на 28. Имаше едногодишно дете. Кандидат таткото го нямаше с месеци. Пътуваше по целия свят да купува стоки за бизнеса си. Развалих семейство! Причиних страдание на страшно много хора. Ревях и се въргалях по пода като малко дете. Молих се на всички измислени божества и дявола дори. Молех се да сме заедно. Постоянно имах сърцебиене. Чувствата ни бяха взаимни. Тя също искаше да сме заедно. Предложих и брак. Прие. Премести се в моя град с детето. Обичах ги и двамата страшно силно. Нямах търпение да приключа работа за да я прегърна. Това беше жената за мен. Докато не разбрах, че бившият и всеки ден и звъни и я моли да се върне при него. Дочух и разговор, че тя ще изчака удобен момент в който да ме напусне. Цяла седмица ходех като дрогиран и не вярвах на ушите си! Случи се. След 6 месеца съвместен живот, се случи. Започна да увърта, да си търси причина да си отиде в родния град. Като приключи театъра, и казах, че съм и чул разговора и знам колко пъти и звъни. Тръгна си. На втория ден лежах в леглото и не знаех дали съм жив. Не можех да мръдна. Очите ми постоянно бяха пълни със сълзи. За 48 часа успявах да поспя 2. Не се хранех изобщо. Спрях да ходя на работа. На петия ден тя ми звънна плачейки, че иска да е с мен. Пак "възкръснах". Убедих я да се върне при мен. Постави ми условия да пътуваме два пъти в месеца до града и. Приех. Малкото което изкарвах давах за гориво. Майчинството и заминаваше за изплащане на кредит. Едвам успявах да осигуря храна, сметки и бебешки неща. Имало е дни в които не се хранех за да има за тях. Отказваше да разредим пътуванията. Всеки път таткото се срещаше с тях за да види детето. Всеки път и ревеше и умоляваше да се върне. Отново ме напусна и се върна при него. Аз пак бях в същото състояние. Този път аз я потърсих и умолявах всеки ден да се върне. След месец отноео бяхме заедно. Отново същото. Този път изпреварих събитията и седнахме да поговорим. Призна ми, че бившият и продължава да я умолява да се върне. Виждах как тя гасне. Не бях виждал усмивката и от доста време. Дойде момента в който трябваше да прекратя тези 3 годишни изтезания. Казах и, че може да тръгне когато реши. Обичах я прекалено силно за да я гледам нещастна. Помолих единствено да не се чуваме и виждаме. Страшно болеше, но трябваше. Сега съжалявам с цялата си душа, че наранихме толкова хора. Опитах да говоря с бащата на детето и за да му поискам прошка. Искренно се разкайвах, но не мога да виня човека, че не иска да говори с мен. Аз отнех 3 години от бащината му любов към детето му! Аз сам на себе си не мога да простя, а той едва ли. Още я обичам! Не знам дали ще отшумеят чувствата ми към нея, но никога няма да забравя.
  Разказах ти за моята "голяма любов" и както сам се досещаш няма хепи енд. Говоря за силни чувства от двете страни. А при теб е само от твоя страна. Не допускай такива грешки. Само ти ще останеш наранен. Колкото и силно да си привлепен към нея, това само ще носи огорчение и изолация. Напъни се и се опитай да се дистанцираш от нея. Няма да я забравиш, но постепенно чувствата ще намалеят. Не се затваряй в себе си. Бъди непукист. Колкото и да ти е трудно, бъди ведър и усмихнат. Ако гледаш безмълвно в земята, никоя няма да те погледне. Започни 1-2-6 връзки. Разчупи се. Легни с две-три. Ще намериш такава която споделя твоите интереси и желания. С течение на времето сам ще се убедиш в думите ми. Успех и горе главата.
  hash: 7d802f74ba
  3. Напиши велик роман, който да се продаде в милиони копия. Великите произведения на изкуството са за несподелена любов. За споделена такава се прави само порно.
  hash: 6f4d67e0a1
  4. Автора: имам хобита, не съм се затворил физически. Просто вътре в мен ми казва че ако не съм с нея няма нужда да съм с някоя друга. Сърцето ми бие само за нея.проблема е че тя вероятно няма да ни даде шанс. И в един момент ще е жалко няма да си намеря хубава бена поради факта че няма да имам никакъв опит и ще си умра като самотен монах. Проблема е че това най-вероятно ще се случи на 100 процента познавайки характера си, но пак казвам по-силни е от мен, чувството ми към нея. Ако не съм с нея няма нъжда да съм с някоя друга. Тя в всичко за мен
  hash: 4f0b8bad3c
  5. Накратко:
  1 - Да, обсебващ си. Не й оставяш достатъчно пространство да диша, съответно тя бяга. Освен това си отчаян, все едно тя е единствената. Сори, но има и други. Много други.
  2 - Тя самата не е наясно какво иска, затова е напред-назад. Което пък ти губи времето на теб.
  Имаш 2 варианта. Или просто я зарежи, но не се връщай назад след това, или й кажи, че трябва да се видите, поговорете сериозно и решете дали ще сте заедно или не. Във втория случай е доста вероятно тя да каже, че не е сигурна и пак ще се дръпне.
  Спокойно, това е нормално и типично за първата/първите връзки. Не съм убеден колко ще ти свършат работа тези съвети, но опитвам да ти спестя малко време и нерви, които аз потроших с първите ми момичета някога. Естествено, всеки трябва да си преживее любовните драми за да претръпне след това, но чак да губиш години от живота си не си струва. Лично мнение, you're free to take it or not. Успех!
  hash: 6474cd547e
  6. Съгласен съм че се държах обсебващо и познавайки я разбирам за реакцията и. Когато отидох да поговорим тя каза че още повече влошавам нещата и така и не дойде да поговорим.