text: Напрежение или "сляпо подчинение"? | Времето, Морето и Хората
  Напрежение или "сляпо подчинение"?
  Публикувано от Angel ⋅ декември 17, 2013 ⋅ Коментирай публикацията
  "Който пише законите, той ги и нарушава."
  Всички "би трябвало", "трябва", "редно е" винаги пораждат усещане за напрежение и то е толкова по-силно, колкото по-големи са усилията на един човек да актуализира своите "би трябвало" в поведението си. Освен това всички "би трябвало" винаги предизвикват разстройство в човешките взаимоотношения по един или друг начин. Определят ли вашите "би трябвало" голяма част от живота ви? Смятате ли, че би трябвало да сте любезен с колегите си, да бъдете опора на съпругата си, да помагате на децата си и винаги да работите упорито? И ако някой път не изпълните едно от тези "би трябвало", укорявате ли се и стигате ли до напрежението и разстройството? Но това може би не са вашите "би трябвало". Ако те принадлежат на други, а вие сте ги заели от тях, то вие ще навредите сам на себе си.
  Редом с многобройните "би трябвало" има и голям брой "не би трябвало". Сред тях са: не би трябвало да си груб, гневен, глупав, неразумен, инфантилен, похотлив, мрачен, нахален и много други. Вие обаче не бива да се само наказвате. Няма нищо лошо в това, че ви липсва самообладание или, че нещо не разбирате. Ако решите, вие имате право да се държите прекалено свободно. Никой не ви пише точки и не смята да ви наказва за това, че не сте нещо, което някой друг е казал, че трябва да бъдете. Освен това вие никога не можете да бъдете нещо, което не искате непрекъснато да бъдете. Просто не е възможно. Следователно всяко "би трябвало" ще създава у вас напрежение, тъй като няма да сте в състояние да изпълните погрешното си очакване. Напрежението не е плод на прекалено свободното ви, не подпомагащо, неблагоразумно или каквото и да е друго поведение, а на факта, че се налага някакво "би трябвало".
  Етикетът е чудесен пример на безполезно и нездраво приобщаване към дадена културна среда. Да, припомнете си всички безсмислени правила, които са ви карали да се чувствате неудобно само защото някой ви дава съвет, как да се държите.
  Макар добрите маниери да са нещо уместно, просто защото засвидетелстват внимание към околните, почти всички препоръки на етикета са безсмислени правила, произволно съставени в някакъв момент. За вас не съществува подходящ път, а само това, което вие решите, че е добро за вас, при условие, че не затруднявате живота на другите. Вие можете да решите, как да представяте едни хора на други, за какво да дадете бакшиш, как да се обличате, как да говорите, къде да застанете, как да се храните и така нататък, като изхождате от желанията си. При всяко хлътване в капана на "Как би трябвало да се облека?" или "Как би трябвало да направя това?" Вие сякаш губите частица от себе си. Но не разбирайте, че трябва да бъдете социален бунтар, тъй като това би било форма на стремеж към одобрение чрез неподчинение. Човек не трябва сляпо да се подчинява на правилата, той просто трябва да е насочен към самия себе си, а не към другите, когато урежда всекидневието си. Да бъдете верен на самия себе си, означава да не изпитвате потребност от външни опорни механизми, като се само ограничавате, защото такива са правилата, защото повечето хора така постъпват.
  Някои от най-презрените човешки постъпки, известени в историята, са били извършени под претекста, че се изпълняват заповеди. Често можете да чуете "Законът е такъв и нищо не може да се направи. Моята работа е да го изпълнявам, а не да го тълкувам." Но вие знаете тази "песен" и всеки ден я чувате. Можете да чуете и това "Не мислете, просто спазвайте правилата", дори те да са безсмислени.
  Близо половината от наредбите за ползването на обществени места нямат смисъл, но наредбите са такива и те трябва да се спазват. Не се проявява никаква гъвкавост, не се правят никакви опити наредбите да се въведат в съответствие с обстоятелствата. Изисква се сляпо подчинение на правилата, въпреки че в момента не се основават върху някаква логическа причина. Едни от най-добрите примери за сляпото придържане към правилата, независимо колко глупави са те могат да се открият в казармения живот.
  Ако трябва непрекъснато да съблюдавате всички правила, животът ви ще е емоционално "робство". Нашата култура обаче ни внушава, че не е редно да пристъпваме правилата и, че нищо не трябва да се прави против тях. Важното е човек да си определи, кои правила са подходящи и необходими, за да се запази редът в обществото и, кои могат да се нарушават, без това да навреди на самия човек и на околните. Няма полза от бунтарство заради самото бунтарство, но си заслужава да бъдеш верен на самия себе си и да живееш съгласно собствените си критерии.