text: Първата книга на Тошко излезе през 1962 г. - сборникът с разкази “Хроника на чувствата”. Критиката я отбеляза като една от първите с работническа тематика.
  Широка популярност сред читателите му донесе обаче романът “Смърт няма”. Той бе обявен за явление в литературата ни, а главният герой Караджов за човек на новото време.
  Тошко искрено вярваше в романтическия призив писателят да споделя съдбата на своите герои като живее редом с тях.
  Затова и прекара повече от година на строежа на Баташкия водносилов път. Това бе, разбира се, практика на много от големите руски и съветски писатели и Тодор следваше техния пример.
  И не сбърка. Романът “Смърт няма” се превърна и в интересен филм, който спечели на кинофестивала във Варна през 1963 г. “Златна роза” и бе определен да представлява България на международния кинофестивал в Москва.
  И тук стана нещо рядко срещано и в най-силните тоталитарни години в България. По личните капризи на тогавашния секретар по идеологията на ЦК на БКП Митко Григоров, който отсича, “че няма по-черен и песимистичен филм от този”, “Смърт няма” не само че не се показа в Москва, но веднага е свален и от българските екрани.
  Освен на “Смърт няма” Тодор Монов е автор и на много други сценарии. По тях се създадоха филми, които се нареждат сред най-добрите в България. “Осмият” бе гледан от близо три милиона българи, “Време разделно” многократно е поставян в анкетите на първо място. Такава е съдбата на “Прокурорът”, “Черните ангели”, “Съдбата на Йоан Асен”, “Спомен за близначките” и много други.
  Затова и реномирани киноведи определят Тодор Монов като един от най-интелигентните писатели, човек витален, толерантен, готов да помогне.
  Той проповядваше, че да се развива таланта трябва да общува с големия свят, че е пагубно човек да се самоизмерва със себе си.
  Това време - да се общува с големия свят - се отвори с промените в края на миналия век, но то донесе и много разочарования, защото излезе лъжливо.
  То удари най-тежко почтените, надарените личности, тези които бяха искрени във вярата и стремежите си да се усъвършенстват, да стават по-добри и те, и обществото като цяло.
  Беше дал знак за нуждата от промяна много години преди тя да се обяви. Спомням си правдивите му думи на една от априлските дискусии за българската литература, която ежегодно уреждаше Съюза на писателите.
  С тих, но укорителен глас той внушаваше на присъстващите: “Обявихте малодушието за партийна дисциплина, угодничеството за пораснало съзнание, клюкарството за ентусиазъм, а себе си за високо развити личности. Аз вярвам в социализма и ако някои български автократ го погребе, той ще израсне от трупа си, но ако не възкръсне, то аз ще се самоубия или ще стана клакьор, което е едно и също.”
  В едно интервю на въпроса на журналистка: “Преодоляхте ли песимизма, преболедувахте ли?” той отговаря: “Боледуването ми не е само политическо, макар че то е, което ме съсипва. Не съм от хората, които сменят идеите си… Пенсионерите като мен напускат партията на оня свят…”
  Тодор Монов живя достойно и си отиде от този несъвършен свят както подобава на мъж, посветил се до сетния си дъх на българския род и милата България.
  
  Мениджърът на Манчестър Юнайтед - Оле Гунар Солскяер призна, че отборът е играл добре само през второто полувреме на мача с Нюкасъл (3:1) във Висшата лига. Той коментира е преднината от 10 точки на Манчестър Сити.
  "Не можем да влияем на други отбори, трябва да се съсредоточим върху нашата игра и да бъдем най-добрата версия на Манчестър Юнайтед във всеки мач. Случват се различни неща, има изненади във футбола.
  Въпреки че доминирахме по отношение на притежанието на топката, нямахме много шансове за гол. Изглеждаше, че през второто полувреме се позиционирахме по-добре и затова създадохме повече напрежение пред вратата на съперника", обясни Солскяер.
  "Радвам се за Дан Джеймс. Той беше толкова позитивен напоследък, работеше усилено и заслужаваше своя шанс. Радвам се, когато вкарва голове, защото е имал своите възходи и падения. Той е играч, който може да се използва в различни части на терена заради неговата енергия и скорост.