text: 1Една жена от жените на пророческите ученици с плач казваше на Елисей: "Твоят служител, мъжът ми, умря. Ти знаеш, че той се боеше от Господа, но лихварят дойде да вземе двете ми деца за роби." 2Елисей я попита: "Какво да направя за тебе? Кажи ми какво имаш вкъщи." Тя отговори: "Твоята слугиня няма нищо вкъщи освен един съд за маслиново масло." 3Тогава Елисей каза: "Иди и вземи назаем празни съдове от всички твои съседи, много на брой. 4Тогава влез и затвори вратата след себе си и своите синове, и наливай маслиново масло във всички тези съдове. Когато един се напълни, поставяй го настрана." 5Тя си отиде и затвори вратата след себе си и синовете си. Те ѝ носеха съдове, докато тя наливаше. 6Когато съдовете се напълниха, тя каза на един от синовете си: "Донеси ми още съдове!" Но той ѝ отговори: "Няма повече." Тогава маслиновото масло престана да тече. 7Тя отиде и съобщи на Божия човек, а той ѝ каза: "Иди, продай маслиновото масло и плати на кредиторите си, а ти и синовете ти можете да живеете с останалото."
  8Един ден Елисей пътуваше за Сунам, където живееше една заможна жена, която обикновено го канеше у дома си да се храни. И колкото пъти минаваше, той всякога се отбиваше и се хранеше с нея. 9Тя каза на мъжа си: "Ето зная, че Божият човек, който често минава край нас, е свят. 10Нека направим за него малка, оградена със стени горна стая и да му поставим там легло, маса, стол и лампа. Така че когато идва при нас, да може да стои там."
  11Един ден Елисей отиде пак там, качи се в горната стая и полегна. 12Тогава той каза на Гиезий, младия си служител: "Повикай тази сунамитка!" Гиезий я повика и тя застана пред него. 13Тогава Елисей му каза: "Кажи ѝ сега: Ето ти полагаш целия този труд заради нас, какво да направим за тебе? Има ли нещо, което да бъде казано за тебе на царя или на военачалника?" Тя отговори: "Не, аз живея сред народа си." 14Но Елисей настояваше: "Какво може да се направи за нея?" Тогава Гиезий каза: "Виж, тя няма дете, а мъжът ѝ е стар." 15Тогава Елисей отвърна: "Повикай я." Той я повика и тя застана при входа. 16Той каза: "След година пак по това време ти ще притискаш в прегръдките си син." Тогава тя рече: "Не, господарю мой! Ти, Божий човече, не лъжи своята слугиня." 17Но жената забременя и роди син на другата година по същото време, както ѝ каза Елисей.
  18Детето порасна и един ден излезе при баща си, при жътварите. 19То каза на баща си: "Главата, главата ме боли!" И той нареди на слугата: "Отнеси го на майка му." 20Слугата го вдигна, занесе го на майка му и то седя в скута ѝ до пладне. Тогава умря. 21Тя се качи горе и го постави на леглото на Божия човек, затвори вратата след него и излезе. 22След това повика мъжа си и каза: "Изпрати ми един от слугите си и една ослица, аз ще отида бързо при Божия човек и ще се върна." 23Но той запита: "Защо искаш да ходиш при него днес? Нито е новолуние, нито събота." Но тя отговори: "Това не пречи!" 24И тя оседла ослицата и каза на слугата си: "Води и върви! Не забавяй, докато не ти кажа." 25Така тя тръгна и отиде при Божия човек на планината Кармил.
  Когато Божият човек я видя отдалече, каза на служителя си Гиезий: "Ето това е сунамитката. 26Сега изтичай да я посрещнеш и я попитай: "Здрава ли си? Здрав ли е мъжът ти? Здрав ли е твоят син?" И тя отговори: "Всичко е наред." 27Когато тя дойде при Божия човек на планината, сграбчи краката му. Гиезий се приближи, за да я пропъди, но Божият човек каза: "Остави я, защото душата ѝ е огорчена, а Господ скри от мене и не ми откри." 28Тя каза: "Поисках ли син от моя господар? И не казвах ли да не ме заблуждава?" 29Тогава той се обърна към Гиезий с думите: "Приготви се. Вземи тоягата ми в ръката си и върви. Ако срещнеш някого, не го поздравявай и ако някой те поздрави, не му отговаряй. И сложи тоягата ми върху лицето на момчето." 30Тогава майката на детето каза: "Жив е Господ, жив е, бъди и ти жив, няма да те изоставя!" И той стана и тръгна след нея.
  31Гиезий вървеше пред тях и сложи тоягата върху лицето на момчето, но нямаше нито звук, нито отговор. Той се върна, излезе срещу Елисей и му каза: "Момчето не се събуди." 32Тогава Елисей влезе в къщата и момчето, лежащо на постелята си, беше мъртво. 33Той влезе, затвори вратата след себе си и се помоли на Господа. 34След това се покачи на леглото и легна върху момчето лице в лице и очи в очи, и се простря върху него, и тялото на момчето се затопли. 35Елисей слезе, започна да ходи напред-назад пред къщата, после пак се покачи на леглото и се наведе над него, и момчето кихна седем пъти и отвори очите си. 36Тогава той повика Гиезий и каза: "Повикай сунамитката!" Той я повика, тя дойде при него и той каза: "Вземи сина си!" 37Тя влезе, падна в краката му и се поклони до земята, след това взе сина си и излезе.
  38Елисей се завърна в Галгал, а в страната имаше глад. Пророческите ученици се събраха пред него и той каза на прислужника си: "Постави голямото гърне и свари вариво за пророческите ученици!" 39И един от тях излезе на полето, за да събира растения, и намери дива лоза, набра от нея пълен скут диви плодове. Върна се, наряза ги на парчета и ги хвърли в гърнето с варивото, без да ги познава. 40Сипаха на мъжете да ядат. Но щом започнаха да ядат от варивото, те извикаха и казаха: "Божий човече, в гърнето има смърт!" И не можеха да ядат. 41Тогава той каза: "Донесете брашно!" И той го изсипа в гърнето. След това каза на Гиезий: "Сипи на хората!" И ядоха, и нямаше в гърнето нищо вредно.
  42И един мъж дойде от Ваалшалиша и донесе на Божия човек хляб от първите плодове – двадесет ечемични самуна и сурови зърна с люспите. Той каза: "Дай на хората да ядат." 43Но прислужникът му попита: "Как мога да дам това на сто души?" Той настояваше: "Дай на хората да ядат, защото така казва Господ: "Ще ядат, и ще остане"." 44Така той им даде, те се наядоха и остана още според словото на Господа.