text: Кой диаметър на полипропиленовите тръби за отопление да изберете - Камини 2021
  Вече сме измислили как да изчисляваме отоплителните тръби и какъв диаметър е необходим и за двата вида системи. За затворени вериги с площ от 120 м 2 тази цифра е 32 мм за полипропилен. В този случай номиналният проход за продукти с номинално налягане от 20 и 25 атмосфери е 21,2 мм. За изделия с номинално налягане от 10 атмосфера номиналният проход е 20,4 мм, а външният диаметър е 25 мм.
  Диаметър на тръбите с двутръбна отоплителна система
  При двутръбно окабеляване най-важното не е да се направи грешка при избора на диаметър на тръбата. В противен случай отоплението няма да бъде еднакво или дори да не присъства на някои нагреватели. Този материал се основава единствено на собствения ви трудов стаж. Ако се придържате към него, тогава всичко ще работи.
  Първо, ние определяме основните термини:
  Захранващата тръба е тръба с какъвто и да е диаметър, по който загрятата охлаждаща течност преминава към радиаторите, топъл под, конвектори и т.н. (Виж също: Двутръбна отоплителна система на частна къща)
  Връщащата тръба - всякакъв диаметър, през който охладителната течност се връща в котела, в правилната двутръбна система, диаметрите на захранващите и връщащите тръби са еднакви в същите точки.
  рамото - тръбна тръба през чантата в допълнителна посока, раменете могат да бъдат и да имат съществуващо рамо. В повечето домашни котли диаметърът на дюзите за подаване и връщане е равен на 1 инч (d25) или инч и тримесечие (d32). Има котли с диаметър от три четвърти (d20). При такива котли е по-добре да се изгради схема с една тръба. Нека да разгледаме владетел на диметри. Той изглежда така: d32, d25, d20, d16. Основното правило за оформяне на диаметъра на тръбата: след всяка тръба диаметърът намалява с една позиция при преминаване от котела към последния радиатор. Например: Имате d32 тръба от котела. На първия радиатор имате d16. Следващата вече е d25. Вторият радиатор е d16. След това идва d20. Третият радиатор е d16. И последният отива на d16. Виждаме, че на тръбата има 4 радиатора. (Виж също: Модерно отопление на водата) И какво, ако има повече радиатори? Това е много просто. Повдигаме тръбата на две рамена. От котела идва d32. Чрез чашата разделяме двете тръби, но вече d25. От всеки d25 се отклоняваме с d16 към радиаторите, след което отиваме d20. От всеки d20 отклоняваме d16 за още два радиатора, а d16 отива за още два радиатора. Както виждате, вече имаме шест радиатора. Само напълно надежден мога да кажа, че ако се направи отказ от D16 D16 два модула на радиатора и се хвърли върху D16 за двама радиатор, тогава системата ще работи. Ето защо вече имаме осем радиатора.
  Системата ще работи без балансиране. Ако няма да има всяко отклонение от този принцип, ще трябва да балансират радиаторите, тоест, с помощта на клапан за ограничаване на притока на най-горещите на топлината стигна до по-малко нагряване. Колкото повече радиатори имате, толкова по-малко е ефективна системата. Осем са най-оптималната опция.
  Търсенето на двуциклена отоплителна система се обяснява с наличието на редица значителни предимства. На първо място, за предпочитане е да се използва само една верига, тъй като в нея топлоносителят губи значителна част от топлината дори когато се приближава към радиаторите. В допълнение, двуконтурният дизайн е по-гъвкав и подходящ за къщи от различни етажи.
  Недостатъкът на двутръбната система е нейната по-висока цена. Въпреки това, много погрешно смятат, че тъй като присъствието на две вериги, и включва използването на двойно броя на тръби, както и разходите за такава система е два пъти повече от един тръба. Факт е, че за еднотръбна конструкция е необходимо да се вземат тръби с голям диаметър. Това осигурява нормална циркулация на охлаждащата течност в тръбопровода и оттук ефективната работа на такава структура. Предимството на двутръбната система е, че за нейното инсталиране се използват по-малки диаметри, които са много по-евтини. Съответно, се използват и допълнителни елементи за монтаж (премествания, вентили и т.н.) с по-малък диаметър, което също прави системата по-евтина.
  [Забележка] По този начин бюджетът за инсталиране на двутръбна система няма да бъде много по-голям от този за една тръбна система. От друга страна, ефективността на първите ще бъде много по-висока, което ще бъде добра компенсация за увеличените разходи. [/ Бележка]
  Едно от местата, където двутръбното отопление ще бъде много препоръчително, е гаражът. Това е работна зала, така че няма нужда от постоянна отоплителна операция. В допълнение, двутръбната отоплителна система от собствените си ръце е много реална идея. Отопление в гаража, не е необходимо, но ще бъде абсолютно нищо лошо, защото работата е много трудно през зимата: двигателят започне трудно, се втвърдява на петрола, а просто работят с ръцете си много неприятно. Двутръбната отоплителна система осигурява доста приемливи условия за работа в закрити помещения.
  [предупреждение] Не трябва да забравяме обаче, че за отоплителните уреди има специални състави на охлаждащи течности, както и специални добавки и добавки. Използването на конвенционални вещества може да увреди скъпите котли. Такива случаи могат да се считат за негарантирани, поради което ремонтът ще изисква значителни разходи. [/ Предупреждение]
  Отворената система се характеризира с факта, че разширителният резервоар трябва да бъде монтиран стриктно в най-високата точка на устройството. Тя трябва да осигури въздушна връзка и тръба за отвеждане, през която излишната вода се изпуска от системата. Също така чрез него можете да вземете топла вода за битови нужди. Това използване на резервоара обаче изисква наличието на автоматична структура на конструкцията и изключва възможността за използване на добавки и добавки.
  [Забележка] Въпреки това, двутръбната отоплителна система с затворен тип се счита за по-безопасна, така че модерните котли са най-често предназначени за нея. [/ note]
  Тези видове се различават по местонахождението на главния тръбопровод. Тя служи за свързване на всички елементи на системата. Хоризонталните и вертикалните системи имат свои предимства и недостатъци. Обаче и двата модела демонстрират добър топлопренос и хидравлична стабилност.
  В двуетапни хоризонтални отоплителни системи се откриват едноетажни сгради. Вертикално се използва при високи сгради. Тя е по-сложна и съответно по-скъпа. Тук се използват вертикални решетки, към които са свързани нагревателните елементи на всеки етаж. Предимството на вертикалните системи е, че в тях, като правило, няма задръствания, тъй като въздухът излиза от тръбите нагоре към разширителния резервоар.
  Системата с горното окабеляване поема полагането на главния тръбопровод под тавана на сградата. Това осигурява високо налягане на охлаждащата течност, така че да преминава добре през радиаторите, което означава, че използването на помпата ще бъде излишно. Такива устройства изглеждат по-естетически, тръбите на върха могат да бъдат скрити с декоративни елементи. Въпреки това, в системата с горните кабели е необходимо да се монтира мембранен резервоар, което води до допълнителни разходи. Възможно е да инсталирате и отваряте резервоара, но трябва да бъде в най-високата точка на системата, т.е. в тавана. В този случай резервоарът трябва да бъде изолиран.
  По-ниското окабеляване включва инсталиране на тръбопровода точно под прозореца. В този случай можете да инсталирате отворен разширителен резервоар на всяко място в стаята малко над тръбата и радиаторите. Но без помпа в този дизайн не може да направи. Освен това има трудности, ако тръбата трябва да мине през входната врата. След това трябва да го пуснете през периметъра на вратата или да направите 2 отделни криле в контура на конструкцията.
  В система от несвързани краища, охлаждащата течност е гореща и охладена в различни посоки. В преминаващата система, проектирана според схемата (цикъл) на "Тичелман", двата потока се движат в една посока. Разликата между тези видове в простотата на балансиране. Ако преминаваща система, използваща радиатори с равен брой секции, вече е сама по себе си балансирана, трябва да се монтира термостатичен клапан или игловен клапан в задния край за всеки радиатор.
  Ако системата използва естествена циркулация, тогава скоростта ще бъде минимална - 0,3 м / сек. Но в този пример вземаме средната стойност от 0,5 м / сек. Съгласно тази формула, изчисляваме площта на напречното сечение и въз основа на него - вътрешния диаметър на тръбата. Тя ще бъде 0.1 м. Избираме полипропиленова тръба с най-близкия по-голям диаметър. Това е тръба с вътрешен диаметър 15 мм. Ще го използваме в нашия дизайн.
  всяка двутръбна конструкция включва 2 вериги: горният служи за подаване на горещата охладителна течност към радиаторите, долната за отстраняване на охлаждащата охладителна течност;
  От резервоара около сградата са тръби, които се поемат с горещ радиатор към радиаторите.
  За системи с принудителна циркулация на охлаждащата течност трябва да има електрическа помпа. Тя може да бъде инсталирана на всяка удобна точка. Най-често помпата е монтирана близо до котела, близо до входа или изхода.
  Монтаж на двутръбна отоплителна система
  Според статистиката повече от 70% от всички жилищни сгради се отопляват с водно отопление. Един от неговите сортове е двутръбна отоплителна система - тази публикация е посветена на нея.
  Радиатор на двутръбна верига
  В статията предимствата и недостатъците са разгледани схеми, чертежи и препоръки за монтаж на двутръбни кабели от собствените им ръце.
  Разлики между двутръбна отоплителна система от единична тръба
  Всяка отоплителна система е затворена верига, по която циркулира охладителната течност. Въпреки това, за разлика от мрежата за единична тръба, при което същата тръба вода се подава към всички радиатори Алтернативно, две тръби система включва разделяне на кабелите на две линии - линия фуражи и връщане.
  Двутръбната отоплителна система на частна къща в сравнение с еднотръбна конфигурация има следните предимства:
  Минимална загуба на охлаждащата течност. При еднотръбна система радиаторите са последователно свързани към захранващия тръбопровод, така че охлаждащата течност, преминаваща през акумулатора, губи своята температура и влиза в следващия радиатор частично охлаждан. При двутръбната конфигурация всяка от батериите е свързана към тръбата за подаване чрез отделен кран. Имате възможност да инсталирате термостат на всеки от радиаторите, което ще ви позволи да регулирате температурата в различни помещения на къщата независимо един от друг.
  Ниски хидравлични загуби. При инсталирането на система с принудителна циркулация (необходима в големи сгради) двутръбната система изисква инсталиране на по-малко ефективна циркулационна помпа, което позволява добра икономия.
  Универсалност. Двутръбната отоплителна система може да се използва в многофамилни, едноетажни или двуетажни сгради.
  Ремонтопригодност. На всеки клон на захранващия тръбопровод може да се монтира спирателен вентил, който позволява прекъсване на подаването на охлаждащата течност и ремонт на повредените тръби или радиатори без спиране на цялата система.
  Сред недостатъците на тази конфигурация, ние отбелязваме удвояване на дължината на тръбите, използвани, но това не застрашава драстично увеличаване на финансовите разходи, тъй като диаметърът на тръби и фитинги използвани по-малко, отколкото в системата за регенериране на тръбата.
  Класификация на двутръбно отопление
  Двутръбната отоплителна система на частна къща, в зависимост от пространственото разположение, се класифицира във вертикално и хоризонтално положение. По-често срещаната е хоризонталната конфигурация, която включва свързването на радиатори на пода на сградата с единичен стълб, докато във вертикални системи радиатори от различни етажи са свързани към стъпалото.
  Използването на вертикални системи е оправдано в двуетажна сграда. Въпреки факта, че подреждането на такава конфигурация е по-скъпо поради необходимостта от използване на по-голям брой тръби, с вертикално разположени щранг изключва възможността на въздушни джобове вътре в радиатора, което увеличава надеждността на цялата система.
  Също така, двутръбната отоплителна система се класифицира в посоката на движението на охлаждащата течност, според която тя може да бъде вградена или ненатоварена. В системите от несвързани краища течността протича назад и напред през тръбите в различни посоки, като съпотокът им е идентичен.
  В зависимост от начина на транспортиране на охлаждащата течност, системите се разделят на:
  Отоплението с естествена циркулация може да се използва в едноетажни сгради с площ до 150 квадратни метра. Той не осигурява монтаж на допълнителни помпи - охлаждащата течност се движи поради собствената си плътност. Характерна черта на системите с естествена циркулация е полагането на тръби под ъгъл спрямо хоризонталната равнина. Техното предимство е независимост от наличието на електроенергия, недостатък е липсата на възможност за коригиране на водоснабдяването.
  В двуетажна сграда винаги се извършва двутръбна отоплителна система с принудителна циркулация. От гледна точка на ефективността на такава конфигурация е по-ефективно, защото вие получавате възможност да регулирате скоростта на потока и скоростта на топлоносителя през циркулационната помпа, която е инсталирана на изхода от тръбата за подаване на бойлер. При отопление с принудителна циркулация се използват тръби с относително малък диаметър (до 20 мм), които се поставят без наклон.
  Какъв вид окабеляване трябва да избера?
  В зависимост от местоположението на захранващия тръбопровод, двутръбното отопление се класифицира в два типа - с горно и долно окабеляване.
  Схема две тръба отоплителна система с горната окабеляване включва сглобяване на изравнителния резервоар и линия за разреждане на най-високата точка на отоплителния кръг горе радиаторите. Такова подреждане не може да се извърши в един-етажна сграда с плосък покрив, както се изисква, за да се настанят на съобщенията изолация тавански или специално определено за целта стая на втория етаж на двуетажна къща.
  Система с долно окабеляване
  Двутръбната отоплителна система с долно окабеляване се различава от горната, тъй като тръбата за разреждане в нея се намира в сутерена или в подземната ниша под радиаторите. Екстремният отоплителен кръг е връщаща тръба, която е инсталирана с 20-30 см по-ниска от захранващата линия.
  Това е по-сложна конфигурация, изискваща свързването на горната въздушна тръба, върху която излишъкът на въздух ще бъде изваден от радиаторите. При отсъствие на сутерен могат да възникнат допълнителни проблеми поради нуждата от инсталиране на котела под нивото на радиаторите.
  Система с горни кабели
  Както долната, така и горната диаграма на двутръбната отоплителна система могат да бъдат изпълнени в хоризонтална или вертикална конфигурация. Обикновено вертикалните мрежи се изпълняват с по-ниско окабеляване. В този режим не е необходимо да се инсталира мощна помпа за принудителна циркулация, поради разликата между температурите при връщащата тръба и предлагането създава силен спад на налягането, увеличава скоростта на охлаждащата течност. Ако, обаче, се дължи на особеностите на план за изграждане на такова подреждане на не е възможно, уреждане на магистрала с топ разпределителния.
  Избор на диаметър на тръбите и правила за инсталация за двутръбна мрежа
  При монтаж на двутръбно отопление е изключително важно да изберете правилния диаметър на тръбите, в противен случай може да получите неравномерно нагряване на радиаторите, отдалечени от котела. За по-голямата част от котлите за битови нужди диаметърът на захранващата и връщащата тръба е 25 или 32 мм, което е подходящо за двутръбна конфигурация. Ако имате котел с 20 мм дюзи, по-добре е да спрете на еднотръбна отоплителна система.
  Размерите на мрежата от полимерни тръби на пазара се състоят от диаметри от 16, 20, 25 и 32 mm. Извършва свои ръце е необходимо с оглед на основните правила инсталацията на система: първата част на тръбата за разреждане трябва да съответства на диаметъра на тръбите на котела, а всяка следваща точка на тръбата след бранш чай за радиатор - един размер по-малък.
  Схема на диаметрите на тръбите в двукомпонентна система
  На практика, е както следва - котел от диаметър 32 mm, чрез чай него тръба 16 мм включен радиатор, след това след диаметър чай на захранващата линия се намалява до 25 mm, в следващия отнемане на радиатора линия 16 мм след диаметър чай се редуцира до 20 мм и така нататък. Ако броят на радиаторите е по-голям от размера на тръбите, е необходимо да разделите захранващия тръбопровод на две рамена.
  Когато инсталирате системата сами, следвайте тези указания:
  Линиите на захранване и връщане трябва да са успоредни една на друга;
  Всеки изход към радиатора трябва да бъде снабден със спирателен кран;
  разпределителен резервоар, при монтаж на тавана при инсталиране на мрежа с горно окабеляване е необходимо да се изолира;
  Монтирането на тръби по стените трябва да се извършва на стъпки от не повече от 60 см.
  С оборудването на системата с принудителна циркулация е важно да изберете правилната мощност на циркулационната помпа. Специфичният избор е направен въз основа на размера на сградата:
  за къщи с площ до 250 m 2 е достатъчна помпа с капацитет 3.5 m 3 / h и налягане 0.4 MPa;
  250-350 m 2 - мощност от 4.5 m3 / h, налягане 0.6 MPa;
  над 350 m 2 - мощност от 11 m 3 / h, налягане от 0.8 MPa.
  Независимо от факта, че отоплението с двойна тръба от собствените му ръце е по-трудно да се инсталира от еднотръбната, тази система напълно се оправдава в процеса на работа благодарение на висока надеждност и ефективност.
  Всички летни червени клюки в мекия муров пеят и танцуват, а сега, когато настига студът, ще трябва да вземем моливи в ръка.