text: Близо 5000 теста, близо 200 заразени. Предавано инфо като „болни“. Никаква разлика като носещ вируса и като бъдещ покойник. Защото Ковид-19 не се оказа нито толкова смъртоносен, нито толкова заразен. Поне из нашенско. Пък и забраниха аутопсиите от здравната организация. Защо ли? „Дръж народа в мъгла, че да му е ясно всичко“, бе едно послание от соца. Близо 80 на сто от заразените нямат никакви симптоми. Ама това е тема, която се споменава мимоходом, между поредния брифинг на кризисни щабове. По-важен е броят на заразените. Пък, че някои от тях ще съдят инспекции за грешни тестове и затвор за 14 дни, е друга тема.
  Остана усещането, че всеки един политически скандал увеличава още на другия ден заразените. „Чекмеджета“-над 100 заразени. Готвени протести-200 положителни. Протест-над 300 заразени.
  При нас вирусът удари преди десетилетия. Без тест, без статистика, без брифинги. Заразата на бедността. Последни във всяко едно отношение в ЕС. Сега се хвалим, че сме в някаква чакалня, и какво от това? Има села без вода, без пътища, обезлюдени, милиони наши сънародници на Запад. Ниска раждаемост, висока смъртност. Последни по доходи. Чакаме чужди инвеститори, сякаш освободители. А те идват за евтините „Изаури“.
  Всеки знае, но мълчи. Обещават се едни високи заплати, 13-14, дори и 25-а да стигнат, бонуси. Но ако служителят е бил плътно на работа. И всичко става история след ден болничен. Това е условието: бачкаш без да отсъстваш.
  Всички ревнаха срещу разни женици, като чумави сочени с пръст, че не търсили лекар при симптоми. Че карали на „аналгинчета“, за да спадат температурата. Че да били на работните си места, било то и болни. Виним ги, че си пазят заплатата? Така ги научиха чорбаджиите, така ги научи животът. Не се сърдете. Всички тези отрудени, смачкани хора, оцеляха. От един вирус, ще оцелеят и без обещанията на „инвеститорите“. Ще оцелеят, защото животът ги е научил. Не ги съдете, че 30-годишното ни битие ги научи на мълчание, на стискане на зъби, на „изаурщене“. Робините, които дори вече не пеят. Защото „взорът отникде веке надежда не види“.
  И така, бройките се вдигат. Един бивш евродепутат рече, че на един човек се правят по три теста. Положителен, отрицателен, пак положителен. Но на тази база се пишат два положителни, дето влизат в статистиката. Демек, от един-раждаме два.
  Какво да мислим. Ден след ден се превръщаме в Северна Корея. Влизаме в „черните списъци“ на различни държави. Не ни искат, не желаят и да стъпят тук. Скоро тотално ще си затворят границите и съседите. Поне такива са индикациите. Забравете за почивка в любимата Гърция, дето плажовете са на хвърлей разстояние от Родопите. За всичко винете цифрите ни. И начина на поднасянето им. От слугите на властта-„шок и ужас, няма край, масов мор…“.
  Използващите го не осъзнават, че затваряйки България обричат на гняв, глад, гурбечтиите. Това са трите „Г“. Не осъзнават от положението на величието си, че всяко евро от гастарбайтерите е спасение за всяко едно правителство. Защото ако не бяха трансферите от милиарди евро, досега гладът да е „колил и бесил“. В момента преводите са паднали наполовина.
  Когато се дръпне чертата ще трябва да се задават въпроси към хора, които спрягат позитивни изречения само с „Аз и Ние“ и обясняващи негативи с „Те“.
  „In God we trust“-на Бог се уповаваме. Пише го на американските долари. На всяка една банкнота. Но не сме го чували от никого, който трябва да поеме отговорност. Може би защото си го четат в „оригинал“?
  
  Зависи...ако живееш като някое куче- сам и един ден пукнеш в банята, това жилище го прибира май държавата. Ако имаш семейство, може да го оставиш на децата си, поне да те помнят с добро и да знаят, че не си от тези, които мислят само за техният си...