text: Лимфаденопатия - Артрит January
  Лимфаденопатията е патологично състояние на тялото, при което има увеличение на лимфните възли.
  Този процес може да бъде остър или хроничен. В областта на шията има няколко групи лимфни възли, както повърхностни, така и дълбоки - това са тилната, околоушната, дълбоката цервикална, подмандибуларната и т.н..
  Именно в лимфните възли течността се пречиства от чужда ДНК и "похарчени" левкоцити, бактериите се детоксикират, а лимфата се обогатява с имунокомпетентни клетки. Ако лимфните възли са увеличени, това показва инфекциозен или онкологичен процес в организма.
  С прости думи, лимфаденопатията е състояние, при което лимфните възли нарастват.
  Такива патологични промени показват сериозно заболяване, което прогресира в организма (често от онкологичен характер). За поставяне на точна диагноза са необходими няколко лабораторни и инструментални анализа..
  Лимфаденопатията може да се образува навсякъде в тялото и дори засяга вътрешните органи.
  Всяка група лимфни възли е отговорна за определена анатомична област. В зависимост от това кой лимфен възел е увеличен, често е възможно да се направи определено заключение за това, което е първопричината за лимфаденопатията. Помислете за възможните причини за увеличаване на различните групи лимфни възли.
  Подмандибуларната лимфаденопатия е един от честите спътници на много заболявания, свързани с възпаление на лимфофарингеалния пръстен, УНГ-органи, особено проявяващо се чрез гнойно сливане на тъкани (абсцес). Болестите на долната челюст, възпалението на лигавицата на венците и устната кухина често са придружени от субмандибуларна лимфаденопатия.
  Ингвинален лимфаденит (локална лимфаденопатия) може да бъде причинен от следните заболявания и процеси:
  сифилитична инфекция, причинена от специфичен патоген - трепонема бледа;
  микоплазмена инфекция на гениталните органи;
  поражение от стафилококи и друга бактериална флора;
  кандидозна инфекция;
  генитални брадавици при заразяване;
  генитален хламидия.
  След това ще разгледаме възможните причини за увеличаване на лимфните възли и лимфаденопатия с локализация в една регионална група (регионална лимфаденопатия):
  инфекциозен възпалителен процес в определена анатомична зона, например възпалителни заболявания на УНГ-органи (ангина, обостряне на хроничен тонзилит, синузит, отит на средното ухо, фарингит), заболявания на челюстта, пародонта, зъбите, стоматити и други стоматологични заболявания, инфекциозни заболявания с увреждане на органа на зрението;
  възпалителни заболявания на кожата и подкожната тъкан (травма, заразена рана, панариций, еризипел, цирей, дерматит, екзема);
  пост-възпалителни промени в кожата и околните тъкани поради ухапвания от насекоми, животни или след надраскване по кожата;
  усложненията след операцията също могат да бъдат придружени от локална лимфаденопатия и увеличени лимфни възли. В този случай лимфните образувания, които са по пътя на лимфния отток от съответната анатомична зона, се възпаляват;
  тумори от различно естество и локализация, докато растат, преди всичко причиняват увеличаване на най-близкия до тях лимфен възел - първо се появява локална лимфаденопатия.
  Други причини за лимфаденопатия:
  В някои случаи увеличаването на лимфните възли и лимфаденопатията може да бъде резултат от посещение на горещи екзотични страни, в които специфична локална инфекция, паразитни заболявания и хелминтоза са често срещани. Заразяването с тези патогени причинява локален или общ процес, който се проявява с много симптоми, включително лимфаденопатия.
  Продължителният контакт с някои животни и заразяването с инфекциозни агенти, предавани от тях, също могат да доведат до лимфаденопатии с различна локализация..
  Останете в ендемични райони за болести, предавани от кърлежи, други насекоми.
  Други причини за инфекциозна лимфаденопатия - лайшманиоза, туларемия, рикетсиоза, лептоспироза.
  Инфекции, етиологичните фактори на които са лимфотропният вирус на Epstein-Barr, цитомегаловирус, имунодефицитни вируси (ХИВ), хепатит В, С, група херпесни вируси, токсоплазма. Често един пациент може да има няколко антигена на тези патогени. Почти всеки вирус може да причини лимфаденопатия при хората. Най-често срещаните от тях, в допълнение към изброените, са морбили, рубеола, аденовируси и други вирусни агенти, които причиняват много ARVI.
  Гъбични патогени при определени обстоятелства и рязко намаляване на имунитета могат да причинят както локална, така и генерализирана лимфаденопатия (кандида, криптококоза и други).
  Причини за генерализирано увеличение на няколко групи лимфни възли (генерализирана лимфаденопатия)
  Генерализираната не-неопластична лимфаденопатия може да бъде причинена от следните причини:
  ХИВ инфекцията (заболяване, причинено от вируса на имунодефицита) по време на острата фаза на инфекциозния процес често се проявява под формата на широко разпространено подуване на лимфните възли.
  Инфекцията с вирусни инфекции като рубеола, CMV (цитомегаловирус), токсоплазма и херпес симплекс вируси, често се проявява с генерализирана лимфаденопатия.
  Лимфаденопатия в резултат на реакция на ваксини и серуми.
  Фактори, които са важни за определяне на причината за не-неопластична лимфаденопатия:
  Наличието на травма, нараняване на крайниците, еризипела на кожата.
  Асоциация на увеличени лимфни възли (лимфаденопатия) с известни локални или генерализирани инфекции.
  Случаи на ядене на лошо топлинно обработено месо, риба, мляко (инфекции, предавани с храна).
  Професионални характеристики - работа, свързана със земеделие, животновъдство, лов, обработка на кожи и месо.
  Контакт с пациент с туберкулоза и възможна инфекция с Mycobacterium tuberculosis.
  История на кръвопреливане, интравенозна наркомания.
  Честа смяна на сексуални партньори, хомосексуалност.
  Употребата на лекарства с течение на времето (някои групи антибиотици, антихипертензивни и антиконвулсанти).
  Друга голяма група генерализирани лимфаденопатии са туморните лезии на лимфните възли:
  хемобластоза и туморни процеси на лимфоидна тъкан (лимфоми) на Ходжкин и други, хронична лимфоцитна левкемия, миелоидна левкемия;
  отдалечени метастатични лезии на лимфните възли от тумори, разположени в тъканите на белия дроб, матката, млечните жлези, простатата, стомаха, червата, както и тумори от почти всички локализации.
  При цервикална, ингвинална или аксиларна лимфаденопатия се наблюдава увеличение на лимфните възли в съответната област, от незначително до забележимо с невъоръжено око (от малък грах до гъше яйце). Палпацията им може да бъде болезнена. В някои случаи се забелязва зачервяване на кожата върху увеличените лимфни възли..
  Невъзможно е да се открие лимфаденопатия на висцералните възли (мезентериални, пербронхиални, лимфни възли на чернодробния хилум) визуално или чрез палпация, тя се определя само по време на инструменталния преглед на пациента.
  В допълнение към увеличените лимфни възли има редица други признаци, които могат да съпътстват развитието на лимфаденопатия:
  необяснима загуба на телесно тегло;
  повтарящи се инфекции на горните дихателни пътища (тонзилит, фарингит).
  Лимфаденопатия на цервикалните възли
  Най-честата форма на възпаление на лимфните възли е лимфаденопатията на цервикалните лимфни възли, което до голяма степен е част от педиатрите, тъй като придружава хода на основните инфекциозни заболявания в детството. Тези възпалителни промени се локализират, като правило, в устната кухина или слюнчените жлези и следователно близостта на цервикалната група на лимфните възли позволява бързото прикрепване на реактивна лимфаденопатия. Този тип лимфаденопатия рядко изисква специфична терапия и промените в лимфните възли се самоизравняват след отстраняване на основната причина за заболяването.
  Категорията пациенти за възрастни е по-малко засегната от тази патология и ако те имат промени в цервикалните групи на лимфните възли, трябва да се приеме туморният генезис на лимфаденопатия. В тази връзка по време на първоначалното лечение на пациент с цервикална лимфаденопатия е необходимо да се извърши цялостно инструментално изследване не само на засегнатата област, но и на други органи и системи, за да се изключат злокачествените новообразувания..
  Поражението на една или друга група цервикални лимфни възли може да се превърне във важен диагностичен и прогностичен признак на различни патологични състояния в организма. Така че увеличаването на задната цервикална група на лимфните възли е придружено от инфекциозни огнища, локализирани в скалпа, както и от токсоплазмоза и рубеола. Инфекцията на клепачите и конюнктивата най-често се придружава от увеличаване на размера на предните шийни лимфни възли. И при съществуващите промени във всички групи лимфни възли трябва да се приеме, че пациентът има лимфом.
  Туберкулозната инфекция се характеризира с бързо прогресивно увеличаване на цервикалните лимфни възли, последвано от тяхното нагряване. Надключичната група лимфни възли е изключително рядко засегната и появата на тази лимфаденопатия трябва да се разглежда като неблагоприятен прогностичен признак (метастатична лезия, когато основният туморен фокус е разположен в органите на гръдната кухина). Епитрохлеарният лимфен възел е засегнат при саркоидоза и вторичен сифилис, докато разширяването на възлите е двустранно симетрично. Едностранната му лезия най-често придружава заразена лезия на кожата на горния крайник.
  Лекарят събира анамнеза, за да идентифицира патологични процеси, които биха могли да послужат като основна причина за увреждане на органите на лимфната система. Много заболявания могат да съпътстват това състояние. Например:
  контакт с котки - токсоплазмоза, болест на котешки драскотини;
  интравенозно приложение на лекарства - хепатит В, ендокардит, HIV инфекция;
  случаен секс - хепатит В, цитомегаловирус, херпес, сифилис, ХИВ инфекция;
  работа в кланица или животновъдна ферма - еризипелоид;
  Тестове за откриване на ХИВ и хепатит;
  Ултразвуково изследване на корема, гръдната кухина, засегнатите лимфни възли;
  Биопсично хистологично изследване;
  Томографски изследвания (CT, MRI).
  При необходимост може да се извърши биопсия на увеличен лимфен възел, последван от хистологично и цитологично изследване на получените тъканни проби..
  Най-високият риск от развитие на цервикална лимфаденопатия при деца, които не са получили своевременна ваксинация срещу дифтерия, паротит, морбили, рубеола.
  Изборът на метод за лечение на лимфаденопатия зависи от диагнозата. Освен това, когато предписва план за лечение, лекарят взема предвид следните фактори:
  Лечението с народни средства може да е подходящо с разрешение на лекар и само в тандем с лекарствена терапия. Самолечението при такива патологични процеси е неприемливо.
  Както всяко заболяване, лимфаденопатията на цервикалните лимфни възли има свои собствени рискове. При адекватно и най-важното навременно лечение рискът от усложнения е минимален. Ако отложите лечението на неспецифична лимфаденопатия, е възможно да се развие:
  разлагане на възела, в резултат на гноен процес;
  образуването на абсцеси и фистули;
  съдова травма, в резултат на това - кървене;
  стагнация на лимфата;
  Развитието на хронична лимфаденопатия възниква поради нарушение на имунната система. Тоест основната заплаха в този случай не е дори възпаление на лимфните възли, а рискът от генерализация на процеса поради факта, че защитните сили на организма са отслабени.
  Дисфункцията на лимфните възли може да доведе до стагнация на лимфата - лимфостаза. Хората наричат ​​тази болест слон. В резултат на нарушение на изтичането на лимфа, тя се събира в една област (обикновено крайник), което води до увеличаване на размера на част от тялото.
  Опасността от специфична лимфаденопатия се дължи на основното заболяване. В този случай уголемените лимфни възли са по-вероятно симптом, отколкото заболяване. Ако сте диагностицирани с тази форма на заболяването, трябва незабавно да започнете лечение и да се опитате да не заразите близките си.
  Поради разнообразието от причини и фактори, които провокират развитието на лимфаденопатия, основната превантивна мярка трябва да се счита за своевременно откриване и лечение на основните патологии с различен генезис..
  В същото време човек трябва да води здравословен начин на живот, да оптимизира физическата активност, хранителното качество, да спазва хигиенните правила и да се придържа към препоръките, насочени към минимизиране на рисковете от инфекция и заразяване с паразити.
  Лимфаденопатията е очарование от размера на лимфните възли с най-разнообразна локализация. В повечето случаи това състояние е само проява на основното заболяване. При липса на необходимата помощ, неконтролираното увеличаване на лимфните възли може да доведе до сериозни усложнения, които застрашават здравето и дори живота на пациента..
  Защо са необходими лимфни възли?
  И така, лимфаденопатия. Какво е това и как да се справим с него? Преди да зададете такъв въпрос, трябва да разберете каква функция изпълнява лимфата. Тази безцветна течност прониква във всички органи, връщайки всички хранителни вещества от тъканите в кръвта. По пътя на лимфния поток има контролни точки - лимфни възли, които приемат съдове от различни места в човешкото тяло.
  Всеки, който някога е бил на терапевт, знае за наличието на тези органи. Лимфните възли са от съществено значение за нормалното функциониране на цялото тяло. По същество те са биологични филтри, които предотвратяват навлизането на вредни агенти в органи и тъкани. Лимфата, преминаваща през тях, се изчиства от бактерии и други чужди вещества, обогатена с антитела, като по този начин осигурява адекватна защита на цялото тяло.
  Лимфните възли работят денонощно, без "почивки и почивни дни". Събирайки лимфа от всеки ъгъл на човешкото тяло, тези органи постоянно пазят нашето здраве. Опитвайки се да разбере дали всичко е наред с пациента, лекарят преди всичко палпира лимфните възли на най-различни локализации. Според състоянието на тези органи може да се направят изводи за функционирането на целия организъм, както и да се забележи развитието на много опасни заболявания навреме.
  Изпълнявайки функцията на колектор, лимфният възел е принуден да събира всички вредни вещества, които попадат в тялото. Рано или късно този добре установен механизъм може да се провали, причинявайки състояние, наречено лимфаденопатия на лимфните възли. Какво може да причини тази патология? Има няколко такива фактора:
  В зависимост от степента на увреждане на лимфните възли се различават следните варианти на лимфаденопатия:
  регионална (увреждане на лимфните възли в две съседни области);
  Локализираната форма се среща в 70% от случаите и обикновено е свързана с ограничена инфекция или травма. Лимфаденопатията на цервикалните лимфни възли се характеризира с техните регионални лезии, а генерализираното възпаление показва сериозно нарушение в имунния статус на човек.
  Независимо от местоположението, тази патология има редица подобни характеристики, които правят възможно разпознаването й сред други заболявания. Засегнатите лимфни възли са увеличени, горещи и болезнени на допир. Възможен е дискомфорт при локализирането на процеса, особено при промяна на позицията на тялото.
  Честите симптоми включват висока температура, слабост, студени тръпки. В острия период е възможно увеличаване на черния дроб и далака. При инфекциозна лезия на преден план излизат признаци на заболяване, провокирало увеличаване на лимфните възли.
  Опитен лекар ще може да диагностицира и да определи тактиката на по-нататъшното лечение на пациента по време на първоначалния преглед. Знаейки точно как лимфата се движи през тялото, може да се установи не само локализацията, но и причината за патологичния процес. Нека разгледаме по-подробно всеки отделен случай на увеличени лимфни възли.
  Шийната лимфаденопатия е доста често срещана. Лимфаденитът, локализиран в тази област, е опасен поради близостта си до мозъчните структури. Ако имунната система не се справи с проблема, последиците за човек могат да бъдат най-ужасните..
  Лимфаденопатията на цервикалните лимфни възли може да бъде причинена от различни причини. Най-често това състояние се развива, когато в организма попадне вирусна или бактериална инфекция (грип или други остри респираторни инфекции). Шийният лимфаденит е най-характерен за деца, които все още не са формирали напълно имунната система. В ранна възраст дори обикновеният стоматит или гингивит може да предизвика рязко увеличаване на подмандибуларните лимфни възли, което е придружено от висока температура и студени тръпки..
  Цервикалната лимфаденопатия може да бъде свързана с различни злокачествени новообразувания, което прави лекарите особено внимателни към този симптом. В този случай пациентът трябва да се консултира не само с терапевт, но и с онколог. При сифилис и туберкулоза подутите лимфни възли също са един от най-честите признаци..
  Подути лимфни възли в областта на гръдния кош
  Медиастиналната лимфаденопатия се счита за един от най-опасните симптоми сред лекарите. В повечето случаи това състояние се развива при пациенти след 40-годишна възраст и показва наличието на злокачествено новообразувание. Това може да бъде или тумор на белите дробове или сърцето, или метастази от коремната кухина или малкия таз. Във всеки случай такава патология изисква бърза диагностика, която включва ултразвуково изследване на вътрешните органи, ядрено-магнитен резонанс и биопсия на засегнатите тъкани..
  Медиастиналната лимфаденопатия може да възникне при различни заболявания на вътрешните органи. Най-често говорим за патологията на щитовидната жлеза, чиято дисфункция води до промяна в лимфния поток. Някои заболявания на съединителната тъкан (системен лупус еритематозус, склеродермия и други) също могат директно да причинят лимфаденит.
  Тази ситуация е доста често срещана находка в рентгенографията. Белодробната лимфаденопатия е специален случай на засягане на медиастиналните лимфни възли. Подобен симптом може да показва развитието на такова опасно заболяване като рак на белия дроб. Обикновено тази патология се среща при възрастни хора, които пушат или работят в опасни предприятия. Не е изключено развитието на туберкулоза или саркоидоза - и в двата случая лимфаденопатията на белите дробове е един от първите симптоми. При банална пневмония и бронхит се променят и лимфните възли. За по-точна диагноза трябва да направите снимка на засегнатия орган в две проекции, а също така не забравяйте да посетите фтизиатър или онколог.
  Подути аксиларни лимфни възли
  Лимфните възли от тази локализация са много чувствителни към най-малките промени в имунния статус и могат да се увеличат дори при обичайния грип или ARVI. В този случай аксиларната лимфаденопатия не се нуждае от специално лечение и преминава сама по себе си при възстановяване от основното заболяване. В случай на сериозно нараняване на горните крайници, лимфните възли от тази локализация също участват в патологичния процес.
  Подобен симптом при жени на всяка възраст заслужава голямо внимание. Аксиларната лимфаденопатия може да бъде един от първите признаци на рак на гърдата. Ако такива отклонения се открият у нея самата, жената трябва незабавно да се запише за консултация с мамолог.
  Този термин в медицината се нарича увеличаване на три или повече групи лимфни възли, продължаващо повече от един месец. При деца и юноши най-честата причина за това състояние е инфекциозната мононуклеоза, заболяване, причинено от вируса на Epstein-Barr. В някои ситуации симптоматиката се изглажда и патологичният процес протича под прикритието на обикновена настинка. Рядко се увеличава голям брой лимфни възли при рубеола и морбили.
  Йерсиниозата и някои други инфекции на храносмилателния тракт също могат да доведат до симптоми като лимфаденопатия. Какво е? Бактериите, които причиняват развитието на йерсиниоза, водят не само до увреждане на тънките черва, но и до увеличаване на ингвиналните и други групи лимфни възли. Подобни симптоми могат да се появят и при коремен тиф, бруцелоза и лаймска болест..
  Генерализираната лимфаденопатия при възрастни може да показва развитието на HIV инфекция. В този случай процесът засяга три или повече групи лимфни възли и продължава най-малко три месеца. ELISA ще помогне за потвърждаване на диагнозата - анализ за определяне на антителата на вируса на имунодефицита в периферната кръв.
  По време на първоначалния преглед се палпират засегнатите лимфни възли. Лекарят определя локализацията на процеса, консистенцията и болезнеността на променения орган. В повечето случаи такава проста техника ви позволява да определите вектора на по-нататъшно изследване и да направите предварителна диагноза..
  След събиране на анамнеза и идентифициране на рискови фактори, лекарят предписва лабораторни изследвания, сред които със сигурност ще има общи изследвания на кръвта и урината. При необходимост се извършва ултразвук на вътрешните органи, рентгенография на белите дробове и ядрено-магнитен резонанс. Всички тези манипулации ви позволяват да разберете причината за лимфаденит и да определите тактиката на лечение.
  В някои случаи може да се наложи пункция на засегнатия лимфен възел, последвана от биопсия. Този метод ви позволява да разберете точно причината за развитието на лимфаденопатия. Какво е? Под местна упойка се пробива тънка игла, след което се взема парче от желаната тъкан. Тази процедура ви позволява да идентифицирате метастази в увеличен лимфен възел, да откриете гноен процес или други патологични промени.
  Трябва да се има предвид, че уголемяването на лимфните възли само по себе си не е някакво отделно заболяване. Ето защо е толкова важно да се намери причината, поради която се е развила лимфаденопатия. Лечението ще зависи от основната диагноза и идентифицирането на фактори, отключили проблема..
  В случай, че лимфаденитът е причинен от някакъв инфекциозен агент, пациентът се изпраща под наблюдението на терапевт. За повечето вирусни и бактериални заболявания не се изисква специално лечение: след възстановяване лимфните възли независимо ще се върнат в нормалното си състояние.
  Доста често онкологичните заболявания водят до такова явление като лимфаденопатия. Лечението в този случай ще зависи от тежестта на основното заболяване. Схемата на терапия е одобрена от онколога и може да включва както операция, така и други налични методи..
  В някои случаи уголеменият лимфен възел може да бъде причинен от пряка травма. В този случай пациентът също отива до масата на хирурга. Отварянето на засегнатия орган с отстраняване на гнойно съдържание ви позволява напълно да разрешите проблема с лимфаденопатията.
  Всяко неразумно уголемяване на лимфните възли изисква задълбочен преглед от специалист. Дори ако лимфаденопатията не е признак на сериозно заболяване, тя може да причини известен дискомфорт и да доведе до влошаване на цялостното благосъстояние. Навременната диагностика позволява не само да предотврати развитието на патологичния процес, но и да помогне на пациента да се справи със собствените си страхове по отношение на текущата ситуация.
  Лимфаденопатията е патологично състояние, което се характеризира с подути лимфни възли и е един от водещите симптоми на много заболявания.
  При около 1% от пациентите с персистираща лимфаденопатия медицински преглед разкрива злокачествени новообразувания.
  Лимфните възли са периферните органи на лимфната система. Те играят ролята на своеобразен биологичен филтър, който почиства лимфата, вливаща се в тях от крайниците и вътрешните органи. В човешкото тяло има около 600 лимфни възли. Обаче могат да се палпират само ингвинални, аксиларни и субмандибуларни лимфни възли, тоест тези, които са разположени повърхностно.
  бактериални [чума, туларемия, сифилис, доброкачествена лимфоретикулоза (котешка болест), пиогенни бактериални инфекции];
  гъбични (кокцидиоидомикоза, хистоплазмоза);
  хламидиален (лимфогранулом венерически);
  вирусни (ХИВ, хепатит, морбили, цитомегаловирус, вирус на Epstein-Barr);
  паразитни (филариаза, трипанозомоза, токсоплазмоза).
  Развитието на лимфаденопатия може да бъде причинено от терапия с определени лекарства, включително цефалоспорини, златни препарати, сулфонамиди, каптоприл, атенолол, алопуринол, карбамазепин, фенитоин, пеницилин, хидралазин, хинидин, пириметамин.
  Най-честата лимфаденопатия се наблюдава на фона на следните заболявания:
  туберкулоза на лимфните възли;
  лимфогрануломатоза (болест на Ходжкин);
  Болест на Стил;
  Болест на Niemann-Pick;
  доброкачествена лимфоретикулоза.
  Увеличаването на лимфните възли в дясната надключична област често се свързва със злокачествен процес в хранопровода, белите дробове, медиастинума.
  Инфекциите на орофаринкса често водят до цервикална лимфаденопатия. Обикновено това състояние се развива при деца и юноши на фона на детски инфекциозни заболявания и е свързано с функционалната незрялост на имунната система, която не винаги реагира адекватно на инфекциозни стимули. Най-високият риск от развитие на цервикална лимфаденопатия при деца, които не са получили своевременна ваксинация срещу дифтерия, паротит, морбили, рубеола.
  Аксиларната лимфаденопатия се причинява от:
  гнойно-възпалителни процеси, локализирани в ръцете, раменете или гърдите;
  някои видове кожни патологии (невродермит, псориазис);
  заболявания на млечните жлези (мастит, мастопатия, рак);
  автоимунни системни заболявания (системен лупус еритематозус, ревматоиден артрит, анкилозиращ спондилит, системна склеродермия).
  локализирано - увеличение на един лимфен възел;
  регионален - увеличение на няколко лимфни възли, разположени в една или две съседни анатомични области, например аксиларна лимфаденопатия;
  генерализирано - увеличените лимфни възли са локализирани в няколко несъседни анатомични области, например, слабинна и цервикална аденопатия.
  Локализираните лимфаденопатии са много по-чести (в 75% от случаите), отколкото регионални или генерализирани. При около 1% от пациентите с персистираща лимфаденопатия медицински преглед разкрива злокачествени новообразувания.
  В зависимост от етиологичния фактор лимфаденопатията е:
  първичен - причинен от първични туморни лезии на лимфните възли;
  От своя страна инфекциозната лимфаденопатия се разделя на специфична (причинена от туберкулоза, сифилис и други специфични инфекции) и неспецифична.
  Ингвиналната лимфаденопатия обикновено се причинява от инфекции, предавани по полов път, а болестта надраскване на котки е свързана с аксиларна или цервикална лимфаденопатия.
  Според продължителността на клиничното протичане се разграничават остра и хронична лимфаденопатия..
  Тъй като лимфаденопатията не е независима патология, а просто симптом на интоксикация при много заболявания, нейната диагноза е насочена към идентифициране на причините, довели до увеличаване на лимфните възли. Изследването започва с задълбочено снемане на анамнеза, което в много случаи позволява предварителна диагноза:
  При локализирана или регионална лимфаденопатия се извършва изследване на областта, от която лимфата протича през засегнатите лимфни възли, за наличие на тумори, кожни лезии и възпалителни заболявания. Изследвайте други групи лимфни възли, за да установите възможна генерализирана лимфаденопатия.
  В човешкото тяло има около 600 лимфни възли. Въпреки това могат да се палпират само ингвинални, аксиларни и субмандибуларни лимфни възли..
  При локализирана лимфаденопатия анатомичната локализация на увеличени лимфни възли може значително да стесни броя на предполагаемите патологии. Например, инфекциите, предавани по полов път, обикновено водят до развитие на ингвинална лимфаденопатия, а болестта на котешката драскотина е придружена от аксиларна или цервикална лимфаденопатия..
  Увеличаването на лимфните възли в дясната надключична област често се свързва със злокачествен процес в хранопровода, белите дробове, медиастинума. Лявата надключична лимфаденопатия сигнализира за възможно увреждане на жлъчния мехур, стомаха, простатата, панкреаса, бъбреците, яйчниците, семенните мехурчета. Патологичен процес в коремната или тазовата кухина може да доведе до увеличаване на параумбиликалните лимфни възли.
  Клиничният преглед на пациенти с генерализирана лимфаденопатия трябва да бъде насочен към търсене на системно заболяване. Ценни диагностични открития са откриването на възпаление на ставите, лигавиците, спленомегалия, хепатомегалия, различни видове обриви.
  За да се установи причината, довела до лимфаденопатия, според показанията се извършват различни видове лабораторни и инструментални изследвания. Схемата на стандартно проучване обикновено включва:
  Лечението на лимфаденопатията е да се премахне основното заболяване. Така че, ако увеличаването на лимфните възли е свързано с бактериална инфекция, е показан курс на антибиотична терапия, лечението на лимфаденопатия с туберкулозна етиология се извършва по специална схема DOTS +, лечението на лимфаденопатия, причинена от онкологично заболяване, се състои от противоракова терапия.
  Превенцията на лимфаденопатията е насочена към предотвратяване на заболявания и интоксикация, които могат да провокират увеличаване на лимфните възли.
  Лимфаденопатия: класификация, признаци и лечение
  Лимфната система, която предпазва тялото от патогенна микрофлора, се състои от лимфни съдове, капиляри, лимфоидни органи и възли. Лимфните възли от своя страна са основният елемент на лимфната система, претърпявайки значителен стрес и съответно подложени на различни патологични състояния. Лимфаденопатията е една от тях.
  Лимфаденопатията (код съгласно Международната класификация ICD-10 R59) е състояние, придружено от увеличаване на лимфните възли, причинено от определени заболявания или външни влияния. Патологията се среща както при възрастни, така и при деца, може да бъде животозастрашаваща и изисква незабавна медицинска помощ.
  Лимфаденопатията може да се образува във всяка част на тялото и дори засяга вътрешните възли
  В зависимост от разпространението на патологичния процес се различават следните форми на лимфаденопатия:
  локални, засягащи една група лимфни възли;
  генерализирана, включваща наведнъж няколко групи лимфни възли в патологичния процес
  В зависимост от причините, довели до развитието на патологията, лимфаденопатията се разделя на:
  неспецифичен (реактивен), който представлява реакцията на организма към определени дразнители - инфекциозни заболявания, алергични реакции, възпаление;
  специфични, което е следствие от заболявания, които пряко засягат лимфните възли - туберкулоза, HIV инфекция, мононуклеоза, рак;
  идиопатична, развиваща се на фона на отсъствието на здравословни проблеми (лимфаденопатия с неизвестен произход е рядка).
  По естеството на хода лимфаденопатията на лимфните възли се разделя на:
  В зависимост от формата, патологията се разделя на:
  не-неопластични.
  В допълнение, лимфаденопатията се подразделя на:
  Първичната лимфаденопатия е увеличение на лимфните възли, причинено от възпалителни процеси в лимфната система. Генерализирана лимфаденопатия липсва..
  Вторичната лимфаденопатия е увеличаване на лимфните възли, което се развива в резултат на проникването в тях на патогенна микрофлора от други огнища на инфекция.
  В някои случаи приемът на лекарството Карбамазепин може да причини развитието на реактивна лимфаденопатия
  В по-голямата част от случаите лимфаденопатията е следствие от:
  заболявания с вирусен, бактериален, гъбичен, паразитен характер;
  развитието и растежа на тумори;
  наранявания и патологии на съединителната тъкан;
  метастази на злокачествени новообразувания;
  действия на някои лекарства.
  Реактивната лимфаденопатия може да се развие при употребата на следните лекарства:
  сулфонамиди и др..
  В зависимост от локализацията лимфаденопатията се разделя на:
  субмандибуларна;
  ингвинална;
  шийни възли;
  медиастинален;
  надключична и др..
  Подмандибуларната лимфаденопатия е най-честата патология и обикновено се диагностицира при деца и юноши. Това се обяснява с факта, че лимфните възли, включени в тази група, най-често реагират на различни инфекции, предавани с въздушни капчици.
  Ингвиналната лимфаденопатия се среща както при деца, така и при възрастни и се развива на фона на заболявания на пикочно-половата система.
  Лимфаденопатията на цервикалните лимфни възли, като правило, е следствие от заболявания на устната кухина, слюнчените жлези, ларинкса, детски инфекции (рубеола, паротит), тумори на паротидната жлеза, дифузна цервикална липоматоза. Когато основната причина се елиминира, патологията изчезва от само себе си.
  Медиастинална лимфаденопатия (увеличаване на медиастиналните лимфни възли) се наблюдава при възпаление и рак на белия дроб, туберкулоза.
  Ретроперитонеалната лимфаденопатия може да бъде един от признаците на лимфом или друг рак.
  Увеличаването на лимфните възли в слабините се развива на фона на заболявания на пикочно-половата система
  Паротидните лимфни възли могат да се възпалят на фона на очни заболявания, аденовирусна инфекция, "котешка болест".
  Увеличаването на интраторакалните лимфни възли (IHLN) обикновено придружава образуването и растежа на злокачествени тумори и метастази в областта на гръдния кош..
  Надключичната лимфаденопатия се причинява главно от онкологични заболявания. Така че, десностранното увеличение на лимфните възли в надключичната област се развива на фона на растежа на злокачествени тумори в белите дробове, хранопровода, медиастинума. Промяна в размера на лимфните възли над ключицата вляво може да придружава увреждане на бъбреците, тестисите, яйчниците, простатата и панкреаса, жлъчния мехур, стомаха. Двустранната форма на тази патология, като правило, не се среща.
  Увеличаването на илиачните лимфни възли може да показва вирусна, бактериална, гъбична инфекция, сифилис, туберкулоза, рак.
  Лимфаденопатията на параумбиликалните (параумбиликални) лимфни възли показва наличието на злокачествени процеси в коремната кухина или таза.
  Увеличаването на висцералните възли в медиастинума може да показва наличието на тумор в белите дробове или хранопровода.
  Аксиларната лимфаденопатия (както едностранна, така и двустранна) се среща толкова често, колкото и подмандибуларната - възлите, разположени в подмишниците, реагират на най-малките здравословни проблеми. Увеличаването на тази група лимфни възли може също да показва наличието на злокачествени процеси в млечната жлеза..
  Белодробната лимфаденопатия е по правило реакция на лимфоидните тъкани към различни стимули - възпалителни процеси и др..
  Промените в размера на лимфните възли на коремната кухина могат да показват левкемия, метастази на злокачествени новообразувания на червата, чревни инфекции.
  При лимфаденопатия може да настъпи рязко увеличаване на черния дроб
  Основният признак на лимфаденопатия е увеличаването на размера на лимфните възли. В допълнение, пациентите могат да получат:
  Отговорът на въпроса кой лекар ще излекува уголемени лимфни възли е двусмислен. Диагностиката на лимфаденопатията започва с преглед и разпит на пациента. Първичната среща се извършва от терапевт. Обикновено се интересува от:
  медицинската история на пациента, взетите лекарства;
  размера на лимфните възли (обикновено диаметърът им е 1-1,5 сантиметра);
  тежестта на болката - болезнеността може да показва началото на възпалителни процеси, развитието на абсцес или некроза на лимфните възли;
  плътност на лимфните възли - меките и еластични лимфни възли показват наличието на инфекциозни и възпалителни процеси, а втвърдяването - за метастази на злокачествени новообразувания;
  сплотеност на възлите помежду си - "пакети" от лимфни възли могат да показват наличие на злокачествени тумори или туберкулоза;
  локализация на патологията.
  В допълнение към изследването, на пациентите могат да бъдат назначени:
  тестове за туморни маркери, маркери за ХИВ и вирусен хепатит;
  Ултразвук на тазовата област и коремната кухина;
  В бъдеще, след поставяне на диагнозата, може да са необходими консултации на специализирани специалисти: хирург, специалист по инфекциозни болести, онколог, ендокринолог, фтизиатър, уролог, както и допълнителни диагностични методи..
  Помислете как се проявяват заболявания, придружени от лимфаденопатия и как се лекуват, какво трябва да се направи в този или онзи случай.
  Туберкулоза на лимфните възли
  Лезията може да засегне всяка от групите лимфни възли на шията.
  По правило се развива при деца и юноши (практически не се среща при възрастни и възрастни хора). Най-често заболяването засяга цервикалните и субмандибуларните лимфни възли, по-рядко - аксиларните, много рядко - лакътните и ингвиналните.
  Дебютът се характеризира със значително повишаване на телесната температура, интоксикация, участие на кожата и подкожната тъкан в патологичния процес. Лимфните възли се увеличават по размер и образуват големи, почти неподвижни пакети.
  Лимфаденопатията с туберкулоза бързо се превръща в лимфаденит - възпаление на лимфните възли.
  В зависимост от естеството на курса туберкулозният лимфаденит се разделя на:
  инфилтративен, придружен от увеличаване на една група възли и тяхното уплътняване;
  казеозен, разпространяващ се в няколко групи лимфни възли и придружен от сирена некроза, нагнояване, образуване на язви и образуване на фистула;
  индуративно, характеризиращо се с уплътняване на лимфни възли с вкаменяване, белези по кожата на мястото на зараснали фистули.
  Лечението на патологията може да се извърши по два начина:
  оперативен.
  Видът на лекарството, както и дозировката му, се избират от лекуващия лекар в зависимост от естеството на хода на заболяването.
  Хирургично лечение се използва, когато консервативното лечение се е оказало неефективно. В този случай засегнатите лимфни възли се отварят, съдържанието им се отстранява, кухината се дезинфекцира и дренира.
  Понякога лимфните възли се изрязват, но това може да доведе до рецидив на заболяването или разпространението му в други органи и системи на тялото.
  Това е вирусно заболяване в резултат на инфекция с вируса на Epstein-Barr. Болестта се характеризира с остро начало и е придружена от висока температура, слабост, главоболие, болки в мускулите и ставите, тонзилит и лимфаденопатия, разпространение в подмандибуларните и задните шийни лимфни възли (в някои случаи са засегнати ингвиналните, аксиларните и кубиталните лимфни възли).
  Рядко се развива остър мезентериален аденит. Една четвърт от пациентите развиват кожни обриви. Черният дроб и далакът са склонни да се увеличават.
  Лечението на пациенти с леки и умерени форми се извършва у дома (в този случай те са изолирани). В по-тежки случаи те се приемат в болница.
  При възпаление на черния дроб се предписва възстановителна диета - таблица номер 5.
  Не е разработена специфична терапия за заболяването. Хората, страдащи от тази патология, се лекуват със симптоматично, детоксикиращо, десенсибилизиращо и възстановително лечение..
  Антибактериалните средства се предписват само ако има бактериални усложнения. При наличие на хипертоксични лезии и признаци на асфиксия, развила се на фона на уголемяване на сливиците и оток на орофаринкса, се използват глюкокортикоиди.
  Орофаринксът се дезинфекцира с антисептични разтвори.
  Продължителните и хронични форми на патология се лекуват с помощта на имунокоректори - средства, които възстановяват функционирането на имунната система.
  Приемайте по 1 таблетка 2-3 пъти на ден
  Болестта започва с леко повишаване на телесната температура, чувство на общо неразположение, умора, сънливост, главоболие. Някои пациенти имат хрема, възпалено гърло, суха кашлица, зачервяване на гърлото, обриви по мекото небце. Задните шийни и тилни лимфни възли се увеличават умерено по размер, появява се лека болезненост (в някои случаи заболяването се разпространява в околоушните, подколенните, предните шийни и аксиларните лимфни възли). Няколко дни по-късно бледорозов, малък, обилен обрив, покриващ лицето, гърдите, крайниците и корема се присъединява към посочените симптоми.
  Няма специфично лечение за патология. На пациентите се препоръчва:
  легло за три до седем дни;
  качествена храна;
  антивирусни средства (арбидол, изопринозин);
  имуномодулатори (Анаферон, Циклоферон, Виферон, Интерферон и др.);
  детоксикационна терапия, включително пиене на много течности;
  витаминна терапия - Аскорутин;
  симптоматична терапия - муколитици, антипиретици, болкоуспокояващи, спазмолитици и противовъзпалителни лекарства.
  Лимфом на Ходжкин (лимфогрануломатоза)
  Необходимо е развитие от един лимфен възел и се разпространява в други. Засегнатите лимфни възли (обикновено надключични и медиастинални) се увеличават по размер, стават плътно еластични и в някои случаи - болезнени след пиене на алкохол (няма слепване с кожата).
  В допълнение към лимфаденопатията, пациентите имат следните симптоми:
  необясними повишения на телесната температура;
  обилно нощно изпотяване.
  Лечението на патологията се извършва изчерпателно и може да включва:
  трансплантация на костен мозък (при тежки случаи).
  Много внимание се отделя на предотвратяването на рецидиви на заболяването чрез поддържаща терапия.
  Включени са в хетерогенна група злокачествени лимфопролиферативни неоплазми, различаващи се по биологични свойства, морфологични прояви, клинична картина, отговор на лечението, прогноза.
  На първия етап от развитието заболяването засяга един лимфен възел, след което се разпространява с помощта на метастази. В този случай първичният фокус на тумора може да бъде разположен както в лимфните възли, така и в други органи и тъкани..
  Засегнатите лимфни възли се удебеляват и образуват конгломерати (адхезия с кожата и подлежащите тъкани, няма болезненост). Увеличените лимфни възли от своя страна изстискват съдовете и близките органи, което се придружава от следните симптоми:
  синдром на горната куха вена;
  динамична чревна обструкция;
  Основният метод за лечение на патология е химиотерапия, използваща комбинации от цитостатични агенти. Терапията се провежда на кратки курсове с интервали между тях от две до три седмици. Ако няма ефект, се предписва друг курс на висока доза химиотерапия, последван от трансплантация на хематопоетични стволови клетки.
  Болест на Стил
  Режимът на дозиране е индивидуален и зависи от показанията, състоянието на пациента и отговора му към терапията.
  Това е системно заболяване на съединителната тъкан, придружено от увеличаване на лимфните възли и далака, треска, кожни обриви, болки в ставите, рядко - артрит.
  Няма специфично лечение за патология. На пациентите се предписва симптоматична терапия, която включва:
  нестероидни противовъзпалителни лекарства в острия период;
  системни кортикостероиди (Преднизолон или Дексаметазон) при наличие на патологични процеси в белите дробове или липса на положителна динамика по време на лечение с нестероидни противовъзпалителни лекарства;
  Циклофосфамид или циклоспорин А, които имат имуносупресивни, антитуморни и цитостатични ефекти.
  В допълнение към чернодробните симптоми, те са придружени от лимфаденопатия, треска, увреждане на белите дробове, хеморагичен васкулит, синдром на Sjogren, полисерозит.
  Лечението на вирусния хепатит се извършва изчерпателно и включва:
  антихистамини и хормонални агенти;
  антибактериални лекарства (рядко, ако е показано).
  Това е грануломатозно възпаление, придружено от възпаление на бронхопулмонални (по-рядко периферни) лимфни възли, увреждане на белите дробове и други органи, потискане на клетъчния имунитет.
  Лечението на саркоидоза е симптоматично и включва:
  Туларемията се лекува само в болнична обстановка
  Характеризира се с остро начало - значително повишаване на телесната температура, главоболие и мускулни болки, слабост, липса на апетит, повръщане, регионален лимфаденит. Освен това могат да се наблюдават:
  делириум, възбуда, летаргия (рядко);
  болка в окото, гърлото при преглъщане, зад гръдната кост, в корема (в областта на развиващия се бубон).
  До края на първата седмица на заболяването черният дроб и далакът се увеличават..
  Туларемията се лекува в болнична обстановка. На пациентите се предписват:
  противовъзпалителни и антипиретични лекарства;
  сърдечно-съдови лекарства (ако е необходимо).
  Язвите се покриват със стерилни превръзки, загноялите бубони се отварят и дренират..
  Болест на котешки драскотини (доброкачествена лимфоретикулоза)
  Това е инфекциозно заболяване, което се развива след ухапване, надраскване или слюноотделяне от заразени котки. Придружава се от регионална лимфаденопатия, която бързо преминава в лимфаденит, треска, уголемяване на черния дроб и далака.
  Болестта започва с появата на рана или пустула на мястото на проникване на патогена. След 15-30 дни след инфекцията се увеличават аксиларните, цервикалните или лакътните лимфни възли. Те достигат три до пет сантиметра в диаметър, стават болезнени, гнойни (няма сраствания с околните тъкани). В същото време има:
  Лечението на патологията се извършва изчерпателно и включва:
  При нагнояване на лимфните възли съдържанието им се изсмуква и кухината се измива с антисептичен разтвор.
  Той се развива на фона на инфекция с вируса на човешката имунна недостатъчност (ХИВ), характеризира се с бавен ход и е придружен от увреждане на нервната и имунната системи, добавяне на опортюнистични инфекции, поява на тумори и персистираща генерализирана лимфаденопатия (PGL). При прехода към стадия на СПИН той най-често е фатален.
  Единственото лечение за ХИВ е използването на високоактивна антиретровирусна терапия (HAART), която забавя прогресията на заболяването и спира прогресирането му към СПИН..
  Ако се появят някакви отклонения в жизнената дейност на тялото и още повече, ако се открие видима патология на млечните жлези, трябва незабавно да потърсите помощ от специалист
  Женската гърда е анатомично сложен орган. Разположен под големия гръден мускул, той има подвижност, която е повлияла на структурата на лимфната система в тази област..
  Основната група лимфни възли на млечната жлеза е парамамарната система, състояща се от възли, разположени в големия гръден мускул и свързващи се с аксиларните (аксиларни) лимфни възли.
  Тъй като лимфаденопатията не е независимо заболяване, а само симптом на определено заболяване, лечението му се състои в лечение на основното заболяване.
  Традиционните лекарства (по правило лечебни билки) при лечението на лимфаденопатия се използват изключително като допълнение към основната терапия с цел облекчаване на съществуващите симптоми.
  Всички видове лечение се използват само според указанията на лекар.
  Влошаването след сесия за мануална терапия е нормално?
  Болка в рамото на детето
  Избор на правилната скоба след раждането
  Колан от кучешка коса Север, размер 52-54 N 1
  Болка, излъчваща рамото или лопатката
  Кой лекар лекува хигрома: хирург, травматолог или ортопед?
  Лекарства за замаяност при цервикална остеохондроза: вазодилататори, витамини и други
  За да разберете какви болки изпитва човек при остеохондроза на лумбалната част на гръбначния стълб, трябва да разберете каква е болестта.