text: Порция филми от 2011г. | Последна спирка
  Posted: 22.01.2012 in Кино
  В следващите редове ще напиша по няколко думи за едни от най-касовите филми през изминалата година. Ще се опитам да бъда лаконичен:
  Трансформърс: Тъмната страна на луната (Transformers: Dark of the Moon) – третата серия от приключенията на Сам Уитуики и трансформърите е точно това, което сме очаквали – много екшън, много ефекти и малко смисъл. Някои от сцените наистина бяха впечатляващи и доказаха, че Майкъл Бей знае как да разрушава разни неща (като градове например). Със сигурност е подобрение в сравнение с втората част и ако не трябваше да гледам тъпата мутра на Шая Лабоф в 3/4 от филма, можеше и да ми хареса повече. Оценка: 5.6/10
  Тор: Богът на гръмотевиците (Thor) – филм за супергерой, който изгубва суперсилите си и има някакъв daddy issue. Визуално изглежда доста добре, но като цяло историята не е особено интересна. Тази година обаче имаше и по-лоши филми по комикси. Оценка: 5.5/10
  Хари Потър и даровете на смъртта: Част 2 (Harry Potter and the Deathly Hallows: Part 2) – определено не съм фен на филмите от поредицата за малкия магьосник (до този момент ми беше допаднал единствено третият), но не е случайно, че този обра всички суперлативи. Мрачен и епичен – точно от това имахме нужда. Достоен завършек на поредицата и със сигурност един от филмите на годината. Оценка 8.2/10
  Супер 8 (Super 8) – приятно филмче, напомнящо на някои класики от миналото (неслучайно Спилбърг е продуцент). Имаме извънземно чудовище, група деца, които бягат насам-натам и градче, което има нещастието да бъде на пътя на извънземното. Към края губи скорост, но все пак си заслужава. Оценка: 6.8/10
  Заразяване (Contagion) – реалистичен филм относно един от най-големите страхове на човечеството. Проблемът му обаче е наличието на твърде много герои, които нито търпят развитие, нито будят някаква симпатия към тях. Все пак замисълът и реализираните идеи са интересни и провокират мисълта. Можеше обаче да е много по-впечатляващ. Оценка: 7.2/10
  Големият полицай от малкия град (The Guard) – една от най-приятните изненади на годината. Страхотна черна комедия с ирландски привкус. Определено обаче трябва да притежаваш това специфично чувство за хумор, за да й се насладиш напълно. Брендан Глийсън е просто върхът, но и поддържащите актьори са уцелени перфектно. Малко неочаквано, но това е един от филмите на годината. Оценка: 8/10
  Оглупели от любов (Crazy, Stupid, Love.) – не вярвах, че една романтична комедия може да ми хареса толкова много. "Оглупели от любов" веднага се превърна в еталон как трябва да се правят подобен род филми. Страхотен актьорски състав, добър сценарий и много забавни моменти. Оценка: 7.7/10
  The Inbetweeners Movie – едва ли много хора са чували са сериалът The Inbetweeners, но уверявам ви, това е едно от най-добрите неща, излизали някога по телевизията. Сериалът е английски и проследява перипетиите на четирима приятели (невероятни образи) от едно лондонско предградие. Наподобява доста "Американски пай", но е много по-забавен и по-истински. Филмът представлява финал на сериала и макар краят му да не се връзва с цялостната концепция, според мен тези четиримата си го заслужиха. Защото съм твърде голям фен, давам му оценка 8/10
  Кунг Фу Панда 2 (Kung Fu Panda 2) – сюжетът на тази анимация може да е малко малоумен, но има няколко смешни момента, които са страхотни попадения. Отдавна не се бях хилил така на анимационно филмче. Оценка: 7/10
  Мартенски дни (The Ides of March) – политически трилър, който е над посредственото (главно заради Райън Гослинг) и показва как функционират нещата по време на изборите и какво може да ти причини участието в политиката…, но нищо повече. Ние тези неща си ги знаем и няма нужда Джордж Клуни да ни отваря очите. Все пак интелигентен и адекватно поднесен, филмът си заслужава да се види. Оценка: 7/10
  Допустима загуба (Margin Call) – филм за първите дни на Икономическата криза, когато да се спасиш от фалит означава да действаш бързо и до голяма степен безсъвестно. Добрите актьори компенсират донякъде скучноватата история и бавното темпо. Филм за големите решения, които повлияват на цялата икономика. Оценка: 7.2/10
  Дама, поп, асо, шпионин (Tinker Tailor Soldier Spy) – имах доста големи очаквания към този филм на фона на страхотните английски актьори, солидния режисьор и интересната история. Всичко това обаче ни е поднесено доста стерилно и скучно. Естествено не съм искал нещо в стил Джеймс Бонд, но това беше прекалено. Недоразвити образи и липса на кой знае каква интрига. Все пак Гари Олдман и компания се стараят да компенсират тези слабости. Оценка: 6.8/10
  Надер и Симин: Раздялата (A separation) – като се има предвид, че това е най-вероятният носител на Оскар за чуждоезичен филм, реших да му хвърля едно око. Не разбрах защо са всичките тези хвалби – почти всички знаем какво е положението в Иран и да гледам двучасовата семейна мелодрама не ме обогатява особено. Тъжното е, че има къде-къде по въздействащи истории, свързани с Иран (повечето по истински случаи), така че кинокритиците да си гледат работата. Все пак за близкоизточно кино филмът не е лош. Оценка: 6.2/10
  Дървото на живота (The Tree of Life) – не знам как го изтраях до края, но успях. Дори успях да намеря някакъв смисъл в тези произволно появяващи се кадри и объркан символизъм. Терънс Малик се е опитал да ни каже много неща, но просто не това е начинът. Дори да вникнеш в лъкатушещата сюжетна линия или дълбоките философски препратки, няма да откриеш нищо невероятно. Твърде надценяван от критиката "Дървото на живота" е просто едно разочарование. Оценка: 3.5/10
  Полунощ в Париж (Midnight in Paris) – странен филм, за който съм раздвоен. Явно трябва да си фен на Уди Алън, за да го харесаш напълно. Предназначен е по-скоро за американската и френската публика и особено за тези, които търсят истинската цел в живота и истинската любов. Оценка: 6/10
  Бойна кръв (Warrior) – тази година нямахме добър боксьорски филм (или пък за кеч), но "Бойна кръв" успява да компенсира това. Странното е, че макар и изпълнен с всевъзможни клишета, сценарият работи и въздейства. Задължителен за тези, които си падат по ММА или за тези, които имат брат, когото безкрайно обичат. Хареса ми изключително много. А пък Том Харди е звяр. Оценка: 8.3/10
  Елитен отряд 2 (Elite squad 2) – един от малкото случаи, при който продължението е по-добро от оригинала. Първият филм се опитваше да копира City of god, но макар и реалистичен, доста боксуваше на ниво история. Във втората част обаче сценарият е по-добър и мащабите са по-големи. Със сигурност един от най-добрите бразилски филми, правени някога. Препоръчвам го! Оценка: 8.1/10
  50/50 – много истински и много трогателен филм относно борбата с рака. Джоузеф Гордън-Левит е страхотен актьор и го доказва отново. 50/50 е чудесно преживяване и определено е сред най-добрите филми на 2011г. Оценка: 8.3/10
  13.02.2012 в 18:56
  Ехееее, много филми си рзгледал 😉
  Харесаха ми кратките ти, стегнати и лишени от каквото и да е лигавене и превземки коментари. Така се прави.
  Трансформърс 3, Големият полицай от малкия град, Оглупели от любов, Кунг Фу Панда 2, Мартенски дни, Бойна кръв, 50/50 – личи, че имаш добър вкус. Тези филми ми харесаха, разбира се всеки по различен начин.
  Тор, Супер 8, Заразяване, Допустима загуба, Дама, поп, асо, шпионин, пенсионер , Полунощ в Париж – това са филми, които не ми допаднаха. Особено шпионския – за пенсионери, муден до приспиване.
  За раздялата съм на същото мнение като теб – какво са се прехласнали всички не разбирам. Бива филма, ама е махленски. Драма за една лъжкиня и няколко ината. Мани, мани.
  Другите не съм ги гледал, но ме заинтригува с The Inbetweeners Movie. Ще потърся сериала първо и после ще гледам филма 🙂