text: Lo normal | Las Provincias
  OpiniónLo normal
  VICENT RAMON CALATAYUD Lunes, 10 julio 2017, 10:13
  És lo desijable per a la llengua valenciana. Pero l'interessat anexionisme idiomàtic, l'utilisació com arma política, el mercenariat i l'endogàmia educativa... venen a trobar-se en l'acomodatici meninfotisme. Eixirem del regat trobant les fòrmules més senzilles, les identitats no viciades. En la comunicació importen els mijos -no 'mitjans' ya que en valencià mijans són 'medianos'- voreu per l'eixemple cóm, qui mana l'oficialisació, pel simple vocabulari ya se n'aparta dels parlants. L'antiga RTVV entrà a jugar en traduccions aberrants; forçades accentuacions 'què i per què', 'però', 'València' fent obrir la boca al locutar-les; arcaismes, 'altres, doncs i aquestos'; invents fabristes, 'amb' que nos el refreguen volent fer gràcia a la genuïnitat dels fesols -no s'atrevixen a dir 'mungetas'-, els naps o les bledes en arròs; la supressió del lo identificador del neutre per un 'el que passa' quan no passa ningú... Ara, el simple nom o bateig, pelegrí a l'hora d'identificar-la per chamba i la procedència dels gestors, de la que ve, nos fan tremolar, perque el desconcert dels espectadors en els doblages, machacant en catalino als més menuts i la roïnosa programació, si tornen com recelem, nos auguren un atre pou 'a punt' de soterrar millons d'amprat. Tot al servici de la marciana direcció política de llingüística, al dictat de Montserrat i posant excuses en ents estatutaris, que gasten lo genuí per a no espantar la caça, justificant sòu i cadira. La pijor mentira se tapa acostant-se a la veritat. Lo que diuen 'consolidat' no és el llenguage, té un atre nom, pero no anem a embrutar-nos.
  Diccionari General de la Llengua Valenciana, Gramàtica en la millor fraseologia clàssica i popular aplicada, Estàndart oral, Flexió Verbal i una documentació de la RACV justificant-ho, està en internet i goja de millons de visitants. Sense subvenció servix als usuaris: fa normal lo que valencià es.