text: GlosarioLliure competència
  La lliure competència en la teoria econòmica
  Fonament constitucional del lliure mercat
  La Comissió Nacional de la Competència
  Pràctiques contraries a la lliure competència
  Segons el Diccionari Jurídic de la RAE la lliure competència es el "sistema en el que el precio de los bienes y servicios es acordado mediante el libre consentimiento de quienes intervienen en el tráfico económico, con arreglo a las leyes de la oferta y la demanda".
  Com veurem en aquest article la competència lliure és un bé jurídic que protegeix la normativa aplicable, en concret la Llei de Defensa de la Competència així com abundant normativa comunitària europea, que enumerarem més a baix.
  Podem dir que la lliure competència és una característica imprescindible en una economia de mercat capitalista, sense ella no existirà tal lliure mercat.
  Adam Smith considera que la lliure competència és l'eix fonamental de funcionament del mercat: en aquest mercat, la competència és la concurrència de l'oferta i la demanda, una demanda major farà que els productors inverteixin a produir i una oferta major afectarà els preus; les empreses operen per a obtenir els majors beneficis en un entorn de lliure competència.
  L'enemic de la competència és el monopoli o l'oligopoli, una cosa nefasta perquè limita els esforços del mercat per ajustar els preus i la producció.
  David Ricardo i la seva idea de l'avantatge competitiu explica que cada país o cada territori produeix el que millor se li adequa exportant el que produeix i important el que necessita, l'important és que existeixi llibertat per a decidir el que es produeix.
  El marxisme considera la competència com una guerra entre capitals per a aconseguir una porció major de benefici. En aquesta lluita el capital va buscant millors mitjans i mètodes de producció el que sol ocasionar la menor necessitat de mà d'obra.
  La competència castiga a les empreses més febles i premia a les més fortes, amb el que es produeix la concentració del capital.
  John Maynard Keynes considera el lliure mercat com una cosa desestabilitzada per naturalesa i és l'Estat el que ha d'estabilitzar-lo.
  Economistes actuals, especialment el grup de l'Escola de Chicago amb Milton Friedman al capdavant són grans defensors de la lliure competència, només el mercat lliure pot garantir la llibertat dels individus pel que es proposa deixar en ell àrees prioritàries com l'educació i la sanitat.
  L'artícle 38 de la Constitució estableix que:
  Per la sebva part La Carta dels Drets Fonamentas de l'UE en el seu article l6 declara:
  La competència lliure es considera una cosa necessària que propicia la major eficiència en l'activitat productiva el que es traduirà en una millora dels preus i la qualitat que arriben als consumidors. Per això és una exigència del nostre sistema de lliure mercat la protecció i defensa de la lliure competència.
  Per a això s'ha promulgat la necessària legislació nacional, especialment la Llei 15/2007, de 3 de juliol, de Defensa de la Competència i l'europea: el Reglament (CE) núm. 139/2004 del Consell, de 20 de gener de 2004 i el Reglament (CE) núm. 1/2003 del Consell, de 16 de desembre de 2002, relatiu a l'aplicació de les normes sobre competència previstes en els articles 81 i 82 del Tractat de la Comunitat Europea.
  Segons aquesta regulació seran perseguides les pràctiques restrictives de la competència.
  Creat l'any 2013 la Comissió Nacional dels Mercats i de la Competència és un organisme públic no dependent del govern, que està sota el control del Parlament Espanyol, que té com a objectiu la promoció i defensa del bon funcionament del mercat en defensa dels consumidors i de les empreses.
  S'encarrega de l'aplicació de la normativa sobre competència lliure, tant nacional com europea, a més de realitzar altres actuacions com a estudis o arbitratge entre empreses.
  Qualsevol persona, física o jurídica, nacional o estrangera, pot presentar denúncies davant la Comissió, que tramitarà un expedient administratiu sancionador i pot imposar les sancions que estiguin previstes si es donen pràctiques contràries a la lliure competència prohibides per la Llei.
  Quan diverses empreses arriben a un acord per a no competir entre elles, fixant uns preus de compra o venda comunes.
  Quan una empresa tracta de manera desigual a altres empreses que li compren, aplicant-los diferents preus o condicions de venda sense que estigui justificat i creant un desavantatge per a unes empreses respecte de la seva competència.
  Quan una empresa obliga un comprador a assumir obligacions que no tenen res a veure amb les seves compres, com no comprar a determinada empresa o comprar-li un altre producte per a aconseguir la compra que si desitja.
  El posar traves a l'entrada d'una nova empresa que competirà en el mercat.
  L'actuació d'una Administració Pública que resol o aprova normes que impedeixen o vulneren la unitat de mercat.