text: Quatre estudiants de 3r curs del grau de Disseny de la Universitat de Barcelona han creat un videojoc que explora l'experiència vital de les persones sense sostre a la ciutat de Barcelona. 'Last Hope. A week in the street' és el títol de la proposta de Leonid Borachénkov, Matías Hernández, Clara Márquez i Samantha Paredes.
  Geraldine Chaplin actua en una pel·lícula amb persones 'sense sostre' de Barcelona
  El videojoc, que compta amb l'assessorament d'Arrels Fundació, s'ha presentat aquest divendres al festival Sónar+D, com a part del projecte Jocs del Comú, que duu a terme l'associació ArsGames per a l'Ajuntament de Barcelona.
  La història va començar com un exercici de classe de l'assignatura Projectes Experimentals. El professor encarregat d'impartir-la, Joan Morales, explica que "sempre que podem, intentem presentar els projectes a festivals de disseny, convocatòries d'art o vincular-los a iniciatives culturals o socials (mai comercials)".
  I continua: "ArsGames, que coneixien el treball que fem, es van adreçar a nosaltres per convidar-nos a participar en el seu projecte Jocs del Comú, presentant algun dels videojocs que estàvem desenvolupant amb els alumnes, i no ho vam dubtar".
  Només hi havia una premissa: que el projecte triat s'adaptés a la idea d'usos socials de les dades obertes en els jocs seriosos (jocs amb un propòsit educatiu i social, pensats per a alguna cosa més que entretenir).
  'LAST HOPE', LA PROPOSTA ESCOLLIDA
  Finalment, Last hope va ser la proposta escollida. Desenvolupada durant tot un semestre acadèmic, narra la història del Lluís, una persona sense sostre que des de fa anys viu al carrer, després d'haver perdut la feina i no poder afrontar el lloguer. El joc comença en el moment en què se li comunica que pot accedir a un pis tutelat en el termini d'una setmana.
  El jugador haurà de passar l'experiència de viure aquests darrers dies al carrer posant-se en la pell del personatge, amb un únic objectiu: mantenir el seu avatar en un estat saludable i allunyat dels perills del carrer.
  Per sortir-se'n, el jugador haurà d'aconseguir objectes que permetin al Lluís mantenir els nivells de bona salut i fer-li evitar els llocs o personatges que el puguin perjudicar (com ara el menjar en mal estat, les persones violentes o les inclemències climàtiques).
  Anar a determinats llocs (dutxes públiques, hospitals, etc.) o acudir als voluntaris socials per rebre ajuda són altres de les opcions a què es pot acollir. "Supera els set nivells i aconseguiràs que el Lluís pugui abandonar el carrer i començar una vida nova", diu la sinopsi del joc.
  Per desenvolupar el videojoc, els alumnes han rebut l'assessorament d'Arrels Fundació. "Els vam anar a presentar el joc que volíem fer i a demanar-los opinió sobre l'enfocament que fèiem del problema de les persones sense sostre", explica Joan Morales.
  A partir de les seves indicacions, els alumnes van decidir dirigir l'experiència del joc a la història individualitzada d'una persona en concret, basada en els diferents testimonis que s'expliquen al web d'Arrels, "tot i que el personatge del videojoc és fictici i no s'esmenta cap persona real per qüestions de respecte a la privacitat", puntualitza.
  "L'objectiu final de la proposta és conscienciar la població en general del drama de les persones sense sostre i alhora promoure una mirada digna i respectuosa cap a aquest col·lectiu, evitant la condescendència", conclou.