text: Relat "La promesa"
  Inici > detall del relat: La promesa
  Quan va entrar al metro, se'l veia neguitós. Amb la mirada innocent buscava un seient on descansar, a la falda de la seva mare. Agafat ben fort de la mà pàlida i suau d'aquella dona jove, aquella criatura de cinc anys va veure com m'aixecava.
  - Seu aquí, noiet -
  Ràpidament, la seva mare, sense dir res, s'hi va asseure i em va oferir un breu somriure un pèl forçat. Després va mostrar una cara trasbalsada, ocupada en afers que li voltaven pel cap. Va reaccionar.
  - Perdoni, no li he donat les gràcies i el nen tampoc. Dóna-li les gràcies Joan -
  - Gràcies - Va dir el nen amb una veu finíssima.
  - De res - li vaig contestar- però m'has de prometre una cosa. Quan siguis gran i agafis tu sol el metro, també has de deixar el seient a la persona que ho necessiti, d'acord?
  Pobret fill meu. Què serà de nosaltres dos? El metge ho ha dit molt clar, d'aquest Nadal no passa. No tinc esma de fer res, ja no em queden forces per dissimular i seguir dient que se'n sortirà. Ja no sé que explicar-li al meu fill quan em pregunta perquè fa tan de temps que el seu pare està a l'hospital. No puc més. Però m'eixugaré les llàgrimes i seré forta, com ho he estat aquest últim any, com ho he estat sempre. Per què no hauria d'aguantar uns dies més?
  Ja tornem a casa, i a sobre això, el metro ple de gent. I ara aquell senyor s'aixeca per deixar-nos seure. Gràcies a Deú! Estic rebentada!
  Hola pare! Et truco per dir-te que avui he complert la promesa, pare!
  Sí, quan he tornat de la universitat he agafat el metro i he vist una dona gran, molt cansada. Te'n recordes de la promesa que em vas fer complir quan era nen? Ja no te'n recordes veritat? Doncs jo sí. Va ser el dia que la mare i jo tornàvem de l'hospital. Ella va plorar molt aquella nit.
  Esteu bé tu i la mare? Me n'alegro molt.
  Aquí a Nova York fa molt de fred. Tot està glaçat!
  Li dius que després la trucaré i que ja parlarem.
  Rep una abraçada molt forta! Bon Nadal pare, bon Nadal!
  redrose | 31-07-2013 | Valoració: 10
  Ostres, el teu relat m'ha agradat molt!
  Molt bona feina, està bé això de les perspectives....
  hola;ççel text en format word en un arxiu annex a l'email adreçat a tribuna@guimera.info
  Si vols afegir una imatge en un ARXIU SEPARAT en el mateix e-mail
  Pas original del temps[Ofensiu]
  Preciós relat, saps? M'ha atrapat de bon inici i m'ha encantat de bon final. Original, breu, concís, detallista. Història d'amor al metro, amb un puntet de cor just, al dente. Felicitats, bon Nadal i una forta abraçada.