text: "A la conquista d'Amèrica l'únic que es va fer va ser matar quatre indis" - Joan Lladonet - Blogs de l'indirecte!cat
  Diumenge, 2.12.2018. 14:53 h
  "A la conquista d'Amèrica l'únic que es va fer va ser matar quatre indis"
  Què em varen ensenyar a mi, durant la segona part de la dècada dels seixanta del segle XX? Que Cristóbal Colon havia arribat a Amèrica el 12 d'octubre de 1492, amb tres carabel·les i que havien pres possessió d'aquelles terres en nom dels reis catòlics, que eren els governants d'Espanya. Que fruit d'aquell gran descobriment s'havia tret de l'estat salvatge una població ignorant i desorientada, que se'ls havia evangelitzat, se'ls havia convertit al cristianisme i se'ls havia ensenyat a viure i que això havia estat el fet més important de la història d'Espanya; descobriment, colonització i evangelització, d'una població que fins aquell moment vivia desemparada i sense nord. Ara el ministre d'Assmptes Exteriors espanyol, ha parlat d'Amèrica i ha dit que no tenien història, que l'únic que s'havia fet era matar quatre indis.
  En el seu llibre La conquista de América: una revisión crítica (RBA Ediciones) proposa una mirada sense prejudicis de la colonització hispana, i per fer-lo s'ha servit dels testimonis deixats a les nombroses cròniques d'Índies, per poder descriure amb precisió les armes, les tàctiques, i les sagnants pràctiques que herois com Hernán Cortés varen dur a terme. En una entrevista li demanen en què són culpables els historiadors que sempre i per una qüestió de patriotisme mal entès s'hagi negat qualsevol excés comès a Amèrica. Aquesta és la seva contestació: "Una amplia mayoría, hasta hace muy pocos años, apenas se había atrevido a mostrarse crítica con el imperialismo hispano en las Indias, en América. Hay que tener en cuenta que, durante mucho tiempo, se había considerado que mostrarse crítico con las hazañas hispanas era sinónimo de ser un mal español, me atrevería a decir; de hacerle el juego a todos aquellos que habían fomentado la famosa "leyenda negra". Me da la sensación que, por una cuestión de patriotismo mal entendido, siempre se ha negado cualquier exceso cometido en América o se ha querido justificar como una típica "acción de guerra" que, además, en el caso que nos ocupa duró muy poco tiempo."
  Li demanen si creu que existeix una resistència a reconèixer la crueltat que ell descriu en el llibre. Ell contesta que segurament quasi tothom és conscient que es té una factura pendent amb els descendents de les poblacions aborígens (de tant en tant he llegit que es reclama aquesta factura i que són molts de milers de milions). Diu que pagar aquesta factura no correspon només a Espanya, sinó a totes les potències europees imperialistes en les èpoques moderna i contemporània. Afirma que qualsevol imperialisme és expansionista i agressiu per definició, i que pràcticament tots ells usaren la crueltat. Qua això s'ha de tenir clar i que s'ha de saber encarar qualsevol crítica que es pugui fer. Diu que no som millors ni pitjors que els altres, que s'han d'entendre aquest tipus de realitats, que s'han de conèixer i que s'han de procurar erradicar del nostre present i del nostre futur.