text: Agevo de Granollers: de gener 2017
  Xavier Roqué va parlar d'ALBERT EINSTEIN, LA LLUM i L'UNIVERS. Dimarts 24 de gener.
  L'any 2000 la revista Time va escriure que Einstein havia estat el personatge més important del segle XX.
  Molta gent pensa que era un científic, un savi i que estava desconnectat del món en què vivia, només capficat en les seves fórmules: aquesta no és la realitat. Einstein va viure una època on el món canviava molt ràpidament. Hi havia grans avenços tecnològics com les comunicacions telegràfiques, la llum , el tren, el telèfon...
  Procedia d'una família de tradició industrial molt lligada a la tecnologia. El seu avi tenia una empresa que feia turbines i dinamos. No va ser un alumne brillant i per això no va aconseguir fer el doctorat. En acabar els estudis feia classes particulars i després va treballar en una oficina de patents a Suïssa. Aquest treball l'inspirava i al vespre, quant havia acabat la jornada, anotava els seus pensaments científics. Observava els fenòmens de l'univers i estava molt interessat en els temes de l'espai i del temps. Això el va portar a investigar la relativitat, que vol dir que dues situacions aparentment diferents són indistingibles: un exemple és que quan estem en un vagó de tren en una estació, a vegades, no sabem si es comença a moure el nostre tren o és mou el tren parat al costat.
  El 1905, quan era un jove físic de 26 anys va formular la seva teoria de la relativitat espacial en dir: "no podem distingir el repòs del moviment uniforme". Quan estem en un avió a velocitat constant de creuer no ens adonem que anem a 900 km/h i les hostesses poden servir les begudes sense que els hi caigui una gota fora del vas. No es així quan l'avió s'enlaira i accelera. El 1907 va dir que havia tingut l'idea més feliç de la seva vida: "una persona que cau al buit no nota el seu propi pes". Feia aparèixer el concepte de gravetat i, el 1915, va publicar la teoria de la relativitat general: "no podem distingir entre gravetat i acceleració" . Va formular que l'espai és sensible a la presència de cossos i que inclòs la llum desvia la seva trajectòria en passar prop del sol. Einstein va publicar un llibre sobre la teoria de la relativitat convençut que estava a l'abast de tothom i va dir: si no l'escric, la gent no entendrà la teoria tot i que és senzilla. Li van concedir el premi Nobel de física l'any 1921 quan era ja molt conegut. Resum Martí Majoral Casas, fotografia Mercè Gasch.
  Publicat per agevo a 1/22/2017 Cap comentari:
  Montse Lorente va parlar de CERVANTES I EL "QUIXOT ". Dimarts 17 de gener.
  La conferenciant ha començat fent un breu recorregut per la vida i l'obra de Miguel de Cervantes, tot mostrant alhora el context literari i social de l'Espanya de la segona meitat del segle XVI.
  Cervantes neix el 1547 a Alcalà de Henares. El seu pare és metge de l'època, per raons laborals es traslladaren a Valladolid i després a Madrid. Aprèn gramàtica amb el catedràtic Joan López de Hoyos. Diferents vicissituds l'obliguen a marxar a Itàlia el 1570 on és cambrer del cardenal Acquaviva a Roma. Allà va tenir el primer contacte amb la cultura italiana i s'interessa pel Renaixement.
  L'octubre del 1571 participa en la batalla de Lepant i li quedà la ma esguerrada. En tornar a Espanya amb el seu germà uns pirates davant de la costa catalana i els fan captius cinc anys. La família pot alliberar el germà però no a ell: quatre intents de fuga . La conferenciant ha llegit un fragment de la història del captiu, cant a la llibertat.
  El 1580 és alliberat i torna sense res de res. Entre el 1581 i 1587 escriu varies obres; Los tratos de Argel, La Numancia... El 1584 té una filla anomenada Isabel amb Ana Franca de Rojas i el mateix any es casa amb Catalina de Palacios Salazar: escriu la primera novel·la La Galatea, n'està orgullós. El 1585 marxa a Andalusia per fer de recaptador de l'armada, va tenir problemes amb l'administració, amb la justícia, l'església i acaba a la presó. Va escrivint poesia, comèdia. El 1597 el criden a Granada per cobrar impostos sobre el comerç. Al 1603 va a viure a Valladolid amb les germanes i diferents persones de la seva família i amb novament molts problemes.
  El 1605 surt la primera part del Quixot amb gran èxit literari, encara que al 1604 s'havien filtrat còpies manuscrites molt criticades, sobre tot per López de Vega. El 1613 escriu las Novelas Ejemplares amb gran orgull. El 1615 surt la segona part del Quixot amb un gran èxit reconegut. El dia 22 d'abril de 1616 va morir a Madrid.
  Lorente ha remarcat els principals trets literaris de la seva narració: punts de vista, estructura. llenguatge, personatges etc, assenyalant els aspectes innovadors que la converteixen en la primera gran novel·la moderna.
  Finalment ha volgut destacar els valors humans que transmet: les lectures canviants en les diverses èpoques, i que és el que pot aportar als lectors d'avui. Cervantes (i el Quixot) s'ha mantingut al llarg dels segles un dels grans clàssics de la literatura universal perque sap crear un nou llenguatge de contraposicions amb ironia nova, harmonia de contrast, amb diàleg que transforma i va construint els personatges, en definitiva sap casar la bogeria i la raó. Acaba esperonant els presents perquè el tornin a llegir d'una manera especial la segona part, tot dient que encara ens hi veiem reflectits, ens diverteix, ens commou, ens interpel·la o ens conforta. Resum Carme Esplugas. Foto Mercè Gasch.