text: Creixement de m�s qualitat
  Comissi� Europea
  Informe Mensual, n�m 300 - Mar� 2007
  Conjuntura internacional - Xina, un col�s estalviador
  ( 890,35 KB )
  La taxa d�estalvi de la pot�ncia oriental �s molt alta, el 47% del PIB. Per qu�?
  La Xina consumeix poc m�s de la meitat del que produeix i, amb una taxa d�estalvi del 47% del PIB el 2005, es converteix en un dels grans �estalviadors� mundials(1) (vegeu el gr�fic adjunt). Aquest patr� d�estalvi �s for�a com� entre els pa�sos asi�tics en vies de desenvolupament, que estalvien, de mitjana (inclosa la Xina), el 40% del PIB. Aquesta situaci� no �s d�na entre les economies m�s avan�ades, amb taxes d�estalvi properes al 20% del PIB.(2) Qu� motiva aquesta gran difer�ncia de comportament?
  Paga la pena analitzar amb detall els motius que fan que la Xina presenti una taxa d�estalvi tan elevada. At�s que, en tota economia, hi ha tres sectors institucionals que estalvien �les fam�lies, les empreses i el sector p�blic�, aquest estudi requereix un examen de cadascun per separat.
  Les fam�lies xineses van incrementar la taxa d�estalvi de manera significativa en la d�cada dels noranta i la van situar, de llavors en�� i de manera for�a estable, al voltant del 20% del PIB. El motiu d�una taxa tan elevada �s, sobretot, preventiu. La reducci� progressiva de les ja baixes cobertures sanit�ries i per atur proporcionades pel govern i per les empreses va obligar les fam�lies a incrementar la taxa d�estalvi per afrontar situacions imprevistes de malaltia o de p�rdua de la feina. A m�s a m�s, la despesa del govern en mat�ria d�educaci� i de pensions �s tamb� molt redu�da, de manera que les fam�lies han d�estalviar per educar els seus fills o per poder-se retirar decentment. Una dada que il�lustra aquesta necessitat d�estalvi �s la comparaci� de la despesa social p�blica a la Xina, que va arribar al 3,5% del PIB el 2005, amb la d�Espanya, que nom�s en educaci� va invertir el 4,5% del PIB ja el 2003.(3) Un altre factor que contribueix a l�elevada taxa d�estalvi de les fam�lies �s el subdesenvolupament dels mercats financers xinesos. L�acc�s al cr�dit per adquirir b�ns duradors �s dif�cil, i tampoc �s senzill contractar assegurances per cobrir determinats riscos, de manera que les fam�lies nom�s tenen el recurs d�estalviar per afrontar aquestes compres i eventualitats.
  No obstant aix�, i malgrat que les fam�lies estalvien molt, l�augment continuat, en els �ltims anys, de l�estalvi total a la Xina s�explica, b�sicament, per l�augment en l�estalvi del sector p�blic i de les empreses, els altres dos agents de l�economia.
  El sector p�blic xin�s ha passat d�estalviar gaireb� el 5% del PIB el 1992 al 10% el 2005. Igual que en el cas de les fam�lies, el seu motiu es podria interpretar com a preventiu, ja que �s la fr�gil situaci� del sector financer la que ha obligat el sector p�blic xin�s a incrementar la taxa d�estalvi per recapitalitzar els bancs.
  No obstant aix�, el paper del sector p�blic en l�estalvi no acaba aqu�, ja que �s una figura principal en el gran estalvi empresarial esdevingut recentment. En concret, les empreses xineses han passat d�estalviar al voltant del 10% del PIB el 1992 a estalviar el 20% el 2005. En els �ltims anys, els beneficis empresarials, en termes de PIB, han crescut, en part a causa de certes reformes empresarials, per�, sobretot, gr�cies al suport del govern a les exportacions, el qual ha mantingut un tipus de canvi infravalorat per afavorir-les. Aix�, els beneficis retinguts de les empreses, o equivalentment el seu estalvi, s�han convertit en un factor clau per explicar l�estalvi total xin�s.
  S�n especialment les empreses p�bliques, que tenen un pes del 50% en el total dels beneficis empresarials, les que estalvien desmesuradament. Aquestes empreses, en no estar obligades a distribuir dividends al seu propietari, el govern, generen grans quantitats d�estalvi, o beneficis retinguts, una part dels quals els reinverteixen en la mateixa empresa, fet que sovint genera una mala assignaci� dels recursos en determinats actius i/o sectors. Si aquests beneficis li fossin distribu�ts, el govern podria augmentar la despesa en serveis sanitaris, educaci� i cobertura per atur i jubilaci�, entre altres prestacions, sense necessitat d�incrementar els impostos. Aix�, les fam�lies podrien disminuir la taxa d�estalvi o, el que �s el mateix, incrementar el consum, la qual cosa ajudaria a generar un model de creixement basat en el consum privat, en lloc de l�actual, basat fonamentalment en la inversi� i en les exportacions.
  Admetent impl�citament que la seva taxa d�estalvi �s massa alta, la Xina s�ha proposat augmentar el consum. Amb aquesta finalitat, pret�n incrementar la despesa en prestacions socials, apujar el salari m�nim i reformar les pol�tiques de tipus de canvi per dotar-les de m�s flexibilitat. No obstant aix�, sembla que les propostes suggerides pel govern xin�s no es duen a terme. El govern encara actua per prevenir l�apreciaci� del renminbi. La despesa en els programes socials encara �s petita. I els intents d�augmentar el salari m�nim troben dos problemes. Primer, la gran llibertat que el govern central d�na als governs locals per escollir el salari m�nim de la seva zona. Segon, el poc efecte que aquesta pol�tica t� en els treballadors, ja que nom�s una �nfima proporci� es troba per sota del salari m�nim.(4)
  Aix� i tot, no podem oblidar el fet que �s la posici� d�estalvi net �estalvi menys inversi� de pa�sos com la Xina (vegeu la taula adjunta) la que permet que economies com la nord-americana o com l�espanyola inverteixin m�s del que estalvien, finan�ant una part de la seva inversi� interna i el seu d�ficit per compte corrent. Si la Xina canvia d�actitud en relaci� amb l�estalvi i redueix efectivament el contingut de les seves arques, potser els pa�sos ve�ns seguiran els seus passos, i aix� podria dur a un augment dels tipus d�inter�s mundials, tal com s�especulava al n�mero de gener d�aquest Informe Mensual.