text: A PEU » BENVINGUT SETEMBRE
  « UNA COSA ANOMENADA ÈTICA «AMAR ES PARA SIEMPRE» »
  Publicat en 20:39 sota Vacances
  Ja hem encetat el mes de setembre, el mes que tot sembla reviure i recomençar després de la calor de l'estiu. Anys enrere, el mes d'agost era un temps més quiet que els morts del cementiri.Tothom feia vacances i totes les activitats es paraven. La calor ho paralitzava tot, les empreses posaven el cartellet de «Tancat per vacances» i no calia que esperessis que et servissin si necessitaves alguna cosa amb urgència. Tota l'activitat es concentrava a les platges i als llocs turístics. Fins al setembre, no calia esperar res de res. Anys enrere s'havia fet comú parlar del Ferragosto, una festa italiana que se celebra a mig agost i que originàriament estava relacionada amb la celebració, a mitjan estiu, del final de la feina al camp, sobretot la sega. Aquesta festa se celebrava a l'Imperi Romà en honor dels déus, sobretot Diana, i del cicle de la fertilitat i la maduració. L'actual nom italià de ferragosto deriva del seu nom en llatí, Feriae Augusti(festes d'August).
  A poc a poc em fa la impressió que les coses han anat canviant i, potser degut a la crisi d'aquests anys i no cal dir que també gràcies als aires condicionats, l'activitat comercial ja no es paralitza tant i moltes empreses procuren que el personal faci torns per no haver de tancar tants dies. La pela és la pela, i no pas només a Catalunya…
  De fet, els mesos de juliol i agost en algunes latituds són mesos durs i cruels per aquells que han de treballar al sol. A les altes temperatures se li suma una espècie de narcolèpsia profunda i massiva. La vida es torna lenta i somorta, com una espècie de líquid pastós, dens i calent. Els telèfons no responen. La gent, tot i fer vacances, es torna molt més irritable, maleeix el clima, les aglomeracions i el mal servei que inevitablement acompanya la massificació. Els que poden, tanquen les cases, connecten l'alarma per uns dies, tot pregant Déu que mentre són a fora no hi entri cap okupa -perquè ja sabem tots els problemes que ens comportaria- i marxen esperitats cap a la casa de la muntanya, la de la platja o a fer algun viatge d'aquest baratets que cada cop més sovint ofereixen les agències de viatges.
  L'estiu és una època prou bonica per descansar. I necessària. Però si tenim segons quin tipus de necessitat, feina rai per solucionar-la… L'excusa inevitable és sempre la mateixa: «No veus que som a l'estiu!». A l'estiu sembla que es pugui justificar millor si alguna cosa no va bé. Durant aquest temps no demanis cap professional. Tots et diran què coi és això d'esperar que t'arreglin alguna cosa que s'ha espatllat. «Què no pots esperar al setembre?», et diran… És com una espècie de virus que l'únic tractament que té consisteix a esperar que passi o bé combatre'l a base de cerveses fresques, molta ombra, un bon ventilador i molta paciència.
  Per a molts -tot i que ens costa confessar-ho-, el mes de setembre es torna com una espècie de meta, el mes de l'any més desitjat i anhelat pels pares -i molts padrins- que ja comencen a estar tips d'haver d'aguantar les criatures les vint-i-quatre hores del dia i ja estan delerosos de que comencin els col·legis, les llars d'infants i els instituts. Si ens hi fixem una mica, aquests darrers dies d'estiu ja començarem a veure cues als supermercats que, llestos com són, fan ofertes d'articles escolars de tota mena. Hi veureu moltes mares com trien i trien compulsivament roba i estris pel col·legi dels fills i van posant-se a punt per la rentrée.És com si tota la vida s'anés posant a lloc i tot s'anés posant a punt per la vida rutinària. Tot anirà tornant a poc a poc al seu lloc. Tot tornarà a ser com sempre.