text: Relat "Brusc bruc"
  Inici > detall del relat: Brusc bruc
  La tofa d'aspra flonjor, fins aleshores núvol carbassa, es transformà. L'Insi envellí, doncs. Les mans dels qui havien trobat placidesa i consol en el tacte de la cabellera circular de la sàvia van sentir-hi, allà on eren, una punxada i una esgarrapada.
  Irreversiblement, la testa d'Insi esdevingué com un matoll en la fase acaballes.
  -Brusc bruc!-ella exclamà, enriolada, tocant-se el que semblaven ramells secs d'aquell arbust sobre el cuir cabellut.
  Un cruixit la separà de tantes branquetes. S'escapà terra endins, endins, per una arrel de més fondària, l'Insi. Cap el descans que...l'abraçava.