text: Tot bé? | Coses de Beirut
  This entry was posted on Dimarts, 19 de/d' febrer de 2008 at 9:04 am and is filed under país.	You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.
  4 Responses to Tot bé?
  Dimarts, 19-febrer-2008 a les 11:40 am
  No pot ser que tu vegis el país amb una mirada nova, des de fora, sense els anys i panys de història i de problemes…i que als d'aquí, ( a alguns, és clar )si no són capaços de superar totes aquestes coses, els sigui molt difícil de trencar la roda? Segurament els costa perdonar, no venjar-se…i com a tants llocs veuen allò que fan malament els altres i no allò que fan malament ells…
  Tu pots ser objectiu i molts dels d'aquí segurament no ho són… I segurament tu tens tota la raó i ells no…Quan les coses s'enverinen costa tant d'arreglar-les….
  Aprofiteu, mentre encara s'aguanta una mica el país, per veure el que pogueu amb el Jaume. No sé com ho veu ell tot aquest moviment…
  Resarem a tots els sants perquè no s'enverini més tot això…i perquè no us passi res de mal a vosaltres…ni a ningú, és clar…
  Una abraçada, per a tu i pel Jaume.
  Dimarts, 19-febrer-2008 a les 12:47 pm
  Efectivament, em sembla que tens molta raó. Mentre llegia el teu comentari m'ha vingut al cap (m'ha semblat llegir-ho entre línies, però potser és cosa meva) que hi havia un cert paral·lelisme amb d'altres situacions… Si no era la teva intenció, sí que és la meva, comparar-ho a situacions de bloqueig en el diàleg social u polític entre diferents maneres de veure la vida, el món, la política…
  És un problema propi de la naturalesa humana aquesta reacció intransigent envers les opinions o maneres de fer dels altres. Però el què m'ha sorprès aquí és que hi ha molta gent capaç de compartir la vida de manera amigable amb gent diferent, mentre que sembla que els polítics siguin els més radicals de tots.
  De tota manera, que quedi clar que l'escrit d'avui és en resposta al comentari (mail) de la MA en relació a un possible desànim…
  Acabo: malgrat el què pot semblar, per a un turista la situació aquí no és perillosa si no ho vol, i em sembla que ni el Jaume ni jo tenim la intenció d'ocupar les portades dels diaris…
  Dimarts, 19-febrer-2008 a les 6:55 pm
  Gràcies per respondre el mail!
  La gent de Kenya diu el mateix: que malgrat tot la situació no és perillosa… després d'explicar-te tots els disbarats que han tingut a tocar!
  Si vols buscar paral·lelisme amb altres situacions, em va passar quan llegia el segon paràgraf del post Sense president, sense país (sense llegir el primer impacta més) https://desdaqui.wordpress.com/2008/02/10/sense-president-sense-pais/
  Gràcies també per l'enllaç. I que sàpigues que no funciona el RSS. Records al Jaume!
  dimecres, 20-febrer-2008 a les 1:49 am
  Segurament tens raó en això que dius dels polítics…Sembla que siguin els amos del país, quan tant poca gent els ha votat si és que surten per votació…i cada vegada menys representen de veritat el poble… és ben trist. I aquí passa una cosa similar, salvant les distàncies….
  Mira que costa de conviure cultures, races, pobles….I en canvi un a un segurament es podrien entendre…
  Bé…sap greu, oi? veure un país tan bonic, pel que sembla, i una gent tan hospitalària com dius i que no puguin conviure en pau….