text: Claus per tenir una casa ecològica | Consumer
  Claus per tenir una casa ecològica
  Diferents solucions i alternatives per aconseguir un habitatge que tingui com a fonament principal el respecte pel medi ambient
  Data de publicació: Dimarts, 07deNovembrede2006
  A l'hora de comprar un habitatge o de construir-la per compte propi, en la major part de les ocasions hi ha factors que solen passar desapercebuts i, no obstant això, es constitueixen com a elements fonamentals per disposar d'una llar ecològica, tals com: els materials de construcció, els mecanismes per estalviar aigua, la pròpia orientació de l'edificació o l'ús de sistemes d'energies alternatives, entre altres punts. Tenint en compte totes aquestes pautes utilitzades per l'arquitectura bioclimàtica es podrà gaudir d'una casa barata i, sobretot, respectuosa amb el medi ambient.
  En les properes línies es resumeixen breument algunes de les claus per complir amb les condicions necessàries a tota casa ecològica:
  – Emplaçament. En aquest primer punt és convenient l'assessorament d'un arquitecte, si és ecològic molt millor. Algunes persones recorren també a un radiestesista, el qual s'encarregarà de trobar possibles falles geològiques, aigües subterrànies, entre elements. Com a recomanació general cal tractar d'evitar terrenys industrials i sorollosos, així com la proximitat de línies d'alta tensió. Per un altre part, la fórmula més indicada consisteix a situar les estades més utilitzades i d'ús comú orientades cap al sud.
  – Exteriors. És aconsellable emprar materials el més naturals possibles, tals com a maons ceràmics, fusta, tova i pedra, entre uns altres. I descartar aquells com el formigó armat, alumini, ciment i additius químics sintètics.
  – Energia. Hi ha múltiples alternatives per generar energia i altres recursos en la llar sense amb prou feines danyar l'entorn. Per exemple, les plaques solars fotovoltaiques són una excel·lent opció per produir electricitat, mentre que recórrer al ús dels col·lectors solars tèrmics pot servir per escalfar l'aigua, entris altres opcions.
  – Economitzar i estalviar aigua. Donats els problemes d'escassetat del preuat líquid, qualsevol mesura centrada en l'estalvi de l'aigua pot ser bona. Així, la instal·lació de diversos dipòsits pot servir per treure el màxim partit a l'aigua de la pluja. Per al reg es pot emprar l'aigua residual, una vegada depurada. A més tampoc cal deixar de costat els sistemes economizadores de consum en aixetes, cisternes i altres varietats.
  – Aïllants. Tant les fibres vegetals com el suro es presenten com molt bones variants per procedir a l'aïllament de l'habitatge. Així, cal descartar l'ocupació de sistemes de porus tancat i les pintures plastificantes tant per a les parets com per al sostre, atès que no afavoreixen la respiració del propi edifici.
  – Decoració interior. La fusta certificada, procedent d'explotacions sostenibles, és l'elecció més adequada. A més, aquestes fustes es poden tractar amb vernissos i olis ecològics.
  – Electricitat. La recomanació general radica en no emprar cables amb PVC, amb la finalitat de reduir l'emissió de gasos tòxics i fums, a part d'impedir que les flames es propaguin en cas d'incendi.
  – Ventilació. La solució més encertada consisteix a situar les finestres enfrontades per facilitar els corrents d'aire. Ventilar així també és aconsellable durant l'època hivernal per eludir l'acumulació d'elements tòxics.
  – Calefacció. Encara que existeixen més alternatives, els acumuladors nocturns recolzats per l'energia solar fotovoltaica es presenten com un dels sistemes més efectius.
  – Electrodomèstics. La premissa es concentra a emprar aquells de baix consum, que no produeixin ni ones electromagnètiques ni tampoc emetin gasos nocius; que disposin d'una presa de terra en perfectes condicions; i, finalment, els elements envolupants del qual siguin naturals.
  – Pintura. El requisit indispensable resideix que aquesta sigui natural o que, almenys, no contingui substàncies tòxiques. Actualment, al mercat es pot trobar una àmplia varietat de pintures ecològiques. Les més recomanables són les que contenen silicat pels seus majors beneficis per a la salut, per la seva fàcil neteja i pel seu elevat índex ecològic.
  – Canonades. Les compostes per polipropilè són la millor opció, atès que són més resistents a la calor, als àcids i detergents, a més de ser poc inflamables.
  – Desguassos. Mentre que els conductes de sanejament de petit diàmetre són de polietilè alta densitat (PEAD), els de major diàmetre poden ser de ceràmica amb connexions de cautxú.
  – Vegetació. Tant a l'interior com en l'exterior de l'habitatge juga un paper important lloc que permet reduir els efectes de la contaminació de l'ambient i dels sorolls, a part de contribuir a un major confort a l'apartat climàtic i tèrmic.