text: (S'ha redirigit des de: Carabel·la)
  Amb aquest tipus de velam, la conducció d'una caravel·la requeria molta més destresa i coneixement que amb les embarcacions més comunes del final de l'edat mitjana i començament del Renaixement, especialment les naus, carraques i coques. Això comportava una millora significativa de la maniobrabilitat amb qualsevol tipus de vent; tanmateix, aquest tipus de vela no permet aprofitar al màxim el vent de popa com ho fan les veles rectangulars.
  Les caravel·les o calaveres (calavera[1] fou la denominació catalana clàssica)[5] són esmentades en diversos documents. La consulta de cada cas particular pot ampliar les coneixences sobre aquest tipus de vaixell. A continuació s'ofereix una llista, ordenada cronològicament, de referències documentals sobre el tema. De fet, Demetrio Ramos a la seva obra "Colón en Simancas" reconeix que Navarrete es va equivocar al dir que la calauera esmentada per Colom a la seva primera carta era una errada, ja que podia certificar que el terme calauera apareix a gran quantitat de documents catalans del segle XV: "Pero llegamos a conocer la verdad tras el hallazgo, en el archivo de protocolos de Barcelona, de una repetida utilización del término calavera."[6]
  1120. En un conveni entre Ramon Berenguer III i l'alcaid de Lleida s'esmenten els gorabs , vaixells interpretats com a caravel·les.[7]
  1336. Cenne della Chitarra (juglar d'Arezzo mort en 1336) esmentava: "... chiane intorno senza caravelli..."[11]
  1442. Detalls sobre un procés protagonitzat per una sagètia[15] (o "sagetia"[16]). En els documents originals la denominació del tipus de vaixell és interessant perquè la fa equivalent a calavera o fusta.
  1464. Benedetto Cotrugli va escriure un tractat de navegació en el qual parla de "caravelle" i "barcosi" (un vaixell molt semblant inventat i usat a Ragusa).[1]
  1476. Charles de Valera, fill de Diego de Valera, participa en la presa de dues carraques genoveses, comanant cinc "carabelas".[24]
  1488. Arribada a la platja de Barcelona d'una calavera que havia portat dos-cents quintars de pólvora a les tropes que assetjaven Màlaga.[2]