text: Alguns experts afirmen que avaluar amb un número no segueix cap criteri pedagògic i estigmatitza l'alumne
  ELISABET ESCRICHE Barcelona | 28/03/2016 00:00
  651x366 Després de les anades i vingudes de la Logse a la LOE amb l'avaluació per notes o conceptes, la qüestió torna al primer pla del debat educatiu. / CRISTINA CALDERER Després de les anades i vingudes de la Logse a la LOE amb l'avaluació per notes o conceptes, la qüestió torna al primer pla del debat educatiu. / CRISTINA CALDERER
  Just abans de començar les vacances de Setmana Santa, els pares amb fills a primària han rebut les temudes o aplaudides -segons l'alumne- notes. L'informe qualifica amb un número el nivell de matemàtiques, de llengua o d'anglès que té el fill. ¿Però treure un 5 vol dir que ha assumit el 50% de la matèria que havia d'aprendre? ¿És un bon mètode avaluar amb un número nens d'entre 5 i 12 anys? "Des del punt de vista pedagògic és absurd traduir l'evolució d'aquest alumnat en una nota", deixa clar Enric Roca, director de l'associació Edu21, que treballa per promoure la millora de l'educació. Segons Roca, posar una xifra a un alumne és "estigmatitzar-lo": "Al nen que treu un 8 o un 9 se li dóna un prestigi social, però el que té un 2 o un 3 pot veure afectada la seva autoestima".
  França està immersa en ple debat sobre el redisseny del seu procés d'avaluació, també basat en notes. El debat va començar fa més d'un any, quan el que era ministre d'Educació, Benoît Hamon, va anunciar la creació d'un comitè per reformar el sistema.
  "La qualificació numèrica tradicional no és tan objectiva com sembla. No assenyala si l'alumne ha progressat i no indica què ha de fer per avançar", va dir en el seu moment als mitjans de comunicació. Aquest mateix mes de març la Conferència Nacional per a l'Avaluació de l'Alumnat ja ha recomanat la desaparició de les notes a primària -el punt més polèmic de la reforma-, però l'actual ministra d'Educació rebutja la idea.
  Les proves externes no ajuden
  Joaquim Prats, catedràtic de didàctica de la Universitat de Barcelona (UB), va més enllà i denuncia que l'avaluació per notes és "excessivament esquemàtica" per saber com evoluciona l'aprenentatge de l'alumne i, alhora, està "massa influenciada" per proves externes, com les PISA o els exàmens de competències que es fan a finals de primària i que de moment elabora Ensenyament. "Aquestes proves busquen estàndards de rendiment que intenten unificar tots els aprenentatges i la comparació amb els altres", lamenta.
  Seguint aquesta mateixa línia, una directora de l'escola Barrowford, a Nelson (Anglaterra), va escriure una carta als seus alumnes en què es mostrava molt crítica amb aquest tipus de proves externes. El text -que s'ha fet viral- el va escriure després que els nens s'acabessin d'examinar del KS2, uns exàmens que es fan a Anglaterra entre els 8 i 11 anys. La carta deia: "Els resultats dels KS2 els trobareu al final. Estem molt orgullosos dels coneixements que heu demostrat tenir al llarg d'aquesta setmana tan complicada. Tot i així, pensem que aquests exàmens no avaluen sempre allò que us fa especials i únics. La gent que va idear aquestes proves i els que les avaluen no saben res de vosaltres en comparació amb els vostres professors i familiars. Ells no saben que molts de vosaltres parleu dos idiomes. No saben que podeu tocar un instrument, ballar o pintar un dibuix [...] Així que gaudiu dels vostres resultats i estigueu-ne molt orgullosos. Però recordeu que hi ha moltes maneres de ser intel·ligent".
  Sense notes fins a 5è de primària
  Segons el director d'Edu 21 és especialment absurd avaluar els nens d'entre 1r i 4t de primària. "És molt més efectiu valorar-los amb un «Felicitats, has fet una gran feina» o «Esforça't una mica més» que amb un número que l'únic que fa és fomentar la competitivitat, un tret que en l'educació inclusiva actual no té gaire sentit". De fet, a Finlàndia, país pioner en molts aspectes educatius i en el qual sempre s'emmiralla Catalunya, l'alumnat no té notes ni exàmens fins a 5è de primària.
  Tant Roca com Prats coincideixen a assenyalar que l'avaluació hauria de ser un instrument "d'autoconeixença" en què l'alumne pugui veure quins són els seus punts forts per aprofitar-los al màxim i quins són els aspectes en què té més dificultats per proporcionar-li ajuda o aplicar altres metodologies. En aquest sentit, Prats és més partidari d'un sistema d'avaluació més similar al que es va implantar amb la llei d'ordenació general del sistema educatiu (Logse) i en què a l'alumne se'l valorava amb un "progressa adequadament" o "necessita millorar". "Potser era massa pobre però era una avaluació més personalitzada", assegura. El fet, però, que només es valorés en dos ítems i la pressió de les famílies perquè no quedava clar quin era el nivell del seu fill van fer que es recuperés la fórmula d'insuficient a excel·lent al segon semestre del 2007, que estava avalada per la llei orgànica d'educació (LOE).
  Precisament per a Pedro García Aguado i Francisco Castaño, autors dels llibre Aprender a Educar 2, l'error dels pares és valorar els fills per la nota. "El que han de tenir en compte és l'esforç que han fet. El número no ha de ser l'objectiu, és només un indicador", conclouen el coach de programes com Hermano mayor i el professor de secundària, respectivament.
  Sigui com sigui, mentre cada cop hi ha més escoles que aposten per revolucionar els mètodes d'aprenentatge, el pròxim mes de juny els alumnes rebran, de nou, una avaluació per notes, una supervivent que, amb anades i vingudes, fa més de 40 anys que forma part del sistema educatiu.