text: L'ABC republicà i feixista - Històries d'Europa
  Inici Espanya L'ABC republicà i feixista
  L'escissió en dues línies editorials de l'ABC durant la Guerra Civil espanyola va ser un fenomen insòlit en la premsa mundial.
  Que la Guerra Civil espanyola va ser improvisada no és cap secret. Una prova clarificadora són les dues línies editorials en les que es va dividir el diari ABC entre el 1936 i el 1939: la de Madrid, partidària del bàndol republicà, i la de Sevilla, partidària dels sollevats. Aquest fenomen únic a tot el món és fonamental per entendre com es va desenvolupar el conflicte bèl·lic. I per veure com les ciutats eren els enclavaments estratègics que ambdós volien dominar. D'aquesta manera, la Guerra Civil no només es va viure a les barricades, sinó també a les redaccions dels diaris. Un dels principals elements propagandístics de qualsevol guerra. Què va passar perquè l'ABC es dividís en dos ara fa 80 anys?
  Madrid, feu dels republicans
  En la seva darrera edició republicana, l'ABC va publicar que "el Consejo Nacional se dirije a los espanyoles en demanda de la serenidad que exige el momento". Una serenitat que es va traduir en quatre dècades de dictadura.
  L'ABC, diari fundat l'1 de gener de 1903, sempre havia defensat una línia editorial monàrquica, liberal i catòlica. Però això va canviar el 20 de juliol de 1939. Aquell dia, davant la inestabilitat política, el subsecretari de Governació de la Segona República havia comunicat que el govern no podia respondre per les vides dels treballadors d'aquest diari. Aquest és el motiu pel qual la majoria de redactors no van acudir a la seva feina. El comitè del partit Unión Republicana, aprofitant l'absència de treballadors, va prendre el control del diari, orientant la seva propaganda cap a defensar el bàndol republicà en el conflicte que acabava d'esclatar.
  Què va passar amb els fins aleshores redactors del diari? La majoria van haver d'amagar-se en cases d'amics o en ambaixades ja que Madrid estava dominada pels republicans. Molts van sobreviure, alguns fins i tot van poder escapar. Però no tots van córrer la mateixa sort. Alfonso Rodríguez Santamaría, fins aleshores subdirector del diari, va ser detingut i afusellat a peu de carrer per milícies republicanes.
  Aquest canvi en l'organització interna de l'ABC necessitava temps. La redacció de Madrid va estar cinc dies sense publicar cap exemplar, organitzant-se per a la incertesa del que s'acostava. El dia 25, però, van sorprendre amb una portada que pregonava: "Viva la República!". Van sorprendre la població posicionant-se així: "el ABC será amigo de la libertad y la democracia", i "combatirá las dos plagas nacionales: el clericalismo y el militarismo, que abrazadas y confundidas forman el fascismo". Aquest canvi d'ideologia de l'ABC va xocar a la població, acostumada a la línia monàrquica i conservadora que sempre havia tingut. És per això que molta gent d'esquerres va continuar sense comprar-lo, i el diari no va aconseguir arribar a tota la gent que hauria volgut.
  L'ABC de Sevilla, sota control del bàndol nacional
  Juan Ignacio Luca de Tena, el fins aleshores director de l'ABC, es trobava a Sevilla quan es va produir l'alçament militar. Davant la notícia del control de l'ABC per part dels republicans, va comunicar als rebels que els hi cedia la redacció de l'ABC de Sevilla, creada l'any 1929 per ell mateix, com a eina propagandística del bàndol nacional.
  Recolzament sense condicions a la causa dels nacionals. Aquesta va ser la consigna que va caracteritzar la redacció de Sevilla durant els propers tres anys. El 22 de juliol del 1936 publicava "Viva España!" a la seva portada, i destacava la presa de control de Sevilla per part de Queipo de Llano, membre de l'exèrcit rebel.
  Així doncs, les primeres portades de l'ABC després de l'alçament militar serveixen per veure com el bàndol nacional creia que prendria el control del país ràpidament. Així ho demostren les noticies de l'ABC de Sevilla, motivades per l'èxit militar dels primers dies. El 24 de juliol de 1936, per exemple, publicava que "el movimiento salvador de España sigue su marcha arrolladora hacia el triunfo final, que ya está próximo".
  Contrast en l'enfocament de les noticies
  Versió republicana de l'ABC
  Hi ha una gran quantitat d'exemples que serveixen per il·lustrar les continuades contradiccions entre una editorial i l'altra. Una de les primeres la trobem amb la mort del general Balmes. El diari de Sevilla afirmava que aquest havia mort quan se li havia disparat accidentalment la pistola en intentar-la desbloquejar. Per altra banda, des de Madrid afirmaven que la seva mort estava relacionada amb la negativa a col·laborar amb l'alçament militar. Els historiadors coincideixen en que la segona versió és la bona.
  El poeta Federico Garcia Lorca, poeta homosexual i partidari de la República, va ser afusellat pels sollevats el 18 d'agost del 1936 a Granada. Aquest fet, per suposat, també va rebre un tractament molt diferent per part de les dues redaccions. A Madrid van informar a la població dels fets amb les següents paraules: "El gran poeta español, que se hallaba en Granada veraneando con su familia, ha sido asesinado vilmente por los traidores al grito de Arriba España!". Per altra banda, la redacció de Sevilla no va publicar cap notícia sobre Lorca. D'aquesta manera, pels ciutadans que llegien l'ABC de Sevilla, Lorca continuava viu.
  Si ens situem a Astúries, on es va centralitzar la lluita entre els dos bàndols a l'octubre del 1936, també veiem contradiccions en el tractament dels esdeveniments. El 18 d'aquell mes, l'ABC de Sevilla proclama que els nacionals han entrat victoriosos a la ciutat d'Oviedo "tras hacer una verdadera carnicería a los miembros rojos que la asediaban". El mateix dia, l'ABC de Madrid feia un comunicat dient que "las fuerzas de la República son dueñas de casi la totalidad de Oviedo". I, dos dies després, confirmaven que "prosigue la reconquista de Oviedo por parte de los mineros". Dues versions molt diferents que mantenien als ciutadans desinformats i enganyats. Així d'intensa era la disputa pel domini de les ciutats.
  El transcurs de la Guerra Civil sobre el paper
  Des d'un punt de vista de reconstrucció dels fets, les dues editorials de l'ABC ens són de gran utilitat per comprendre el transcurs de la Guerra Civil. En línies generals podem veure com des de Madrid són cada vegada menys optimistes i destinen la seva tinta a ressaltar els atacs sollevats que han aconseguit neutralitzar. A Sevilla, en canvi, conforme avança la Guerra Civil informen constantment de nous territoris conquistats pels sollevats , per petits que siguin. Un reflex que mostra com les tropes franquistes van anar guanyant territori gradualment durant els tres anys de conflicte.
  Tant l'editorial de Sevilla com la de Madrid dedicaven unes línies a la publicitat. Es tractava d'anuncis petits i discrets en els quals encoratjaven a aquells ciutadans que encara no havien pres part activa en el conflicte a que ho fessin, ajudant a combatre el respectiu enemic. Això sí, tots sempre a favor d'Espanya.
  Conforme s'acostava el final de la Guerra Civil, el bàndol republicà estava cada cop més debilitat, i les existències començaven a escassejar. No només d'armament i de menjar, sinó també de paper. És per això que, durant els darrers mesos de guerra, els exemplars de l'ABC de Madrid tenien només 6 pàgines. Fet que contrasta amb les més de 50 amb les que tenien acostumats als seus lectors. Per la seva banda, l'ABC de Sevilla no va minvar la quantitat de pàgines dels seus exemplars. Aquest contrast feia preveure com es desencadenaria el conflicte.
  L'ABC de Madrid, un parèntesis que va durar tres anys
  Portada e l'ABC el 2 d'abril celebrant la victòria dels militars revoltats amb el part oficial.
  L'ABC republicà i d'esquerres que es va editar a Madrid va acabar el mateix dia que la capital espanyola va caure en mans dels rebels. Les darreres edicions del diari a Madrid predicaven la necessitat d'un pacte per la pau amb els nacionals en favor d'Espanya. Un intent desesperat de minimitzar els danys de la derrota. Però aquest pacte no va arribar. Lluny d'això, el 28 de març la ciutat va ser conquistada definitivament pels rebels.
  Una de les primeres coses que van fer els nacionals quan van entrar a Madrid va ser recuperar el control de l'ABC, un dels principals diaris partidaris de l'ordre monàrquic a Espanya, per esvair qualsevol dubte sobre qui havia guanyat la guerra.
  Així doncs, el 29 de març de 1939 es van imposar contundentment sobre els vençuts publicant el següent: "El día 19 de julio de 1936 ABC publicaba su número 10.344. Hoy, 29 de marzo de 1939, publica el siguiente. Esto quiere decir que cuanto se ha publicado en los 32 meses largos comprendidos entre esas dos fechas, no cuenta en nuestra colección".
  Els mitjans d'informació o l'art de (des)informar
  Mirant els fets de l'ABC amb la perspectiva que ens regala el pas dels anys ens adonem de la singularitat d'aquest esdeveniment. Mai abans cap altre diari no s'havia dividit en dues línies editorials oposades en un conflicte bèl·lic. Aquesta divisió ens permet, avui en dia, analitzar i contrastar les actuacions de rebels i republicans, així com el paper que va tenir l'ABC en el transcurs de la Guerra Civil com a instrument de manipulació i de desinformació.
  Però, més enllà dels fets de la Guerra Civil, el cas de l'ABC ens ha de servir com a exemple per reflexionar sobre el paper dels mitjans de comunicació en la societat. Queda exposat com dos diaris poden tractar una mateixa noticia des d'infinits punts de vista, arribant a canviar-la per complet. Aquesta llibertat d'expressió és un dels fonaments de les societats modernes, així com un indicador de bona qualitat democràtica.
  Però, quan l'opinió d'aquests mitjans està manipulada per interessos polítics, socials o econòmics, la llibertat d'expressió es transforma en manipulació i control social. No hem d'oblidar que els mitjans juguen un paper clau en l'opinió pública, i no cal estar en guerra per posar en joc aquestes males pràctiques periodístiques.
  Què hauria passat si els republicans haguessin guanyat la Guerra Civil? Qui ho sap. Segurament l'edició de Madrid hauria vençut a la de Sevilla, i el diari hauria pres un camí molt diferent que el que l'ha portat fins on és ara. Sigui com sigui, que la Història ens serveixi per recordar que hem d'adoptar un paper crític i reflexiu sobre allò que veiem, escoltem i llegim. No perquè aquesta sigui la millor manera de pensar per nosaltres mateixos. Si no perquè és la única.
  Article anteriorLa increïble aventura de Mathias Rust
  Proper articleEl KGB al descobert: mentir, intoxicar i seduir
  Joan Soldevila set. 2, 2016	At	8:03
  I per això va ser un dels dos diaris que no va passar directament a la premsa del Movimiento. L'altre va ser la Vanguardia.