text: Ministres i caponades de gall
  23 abril 2021 07:20
  Rafel Crespí | 21 gener 2001
  Avui em perdonareu la pornografia rústica però estic segur que els lectors més joves, si és que en tenc, o els més urbans, no han presenciat mai una caponada de gall, que no és altra cosa que un acte d'aparellament, de còpula, per ser més estrictes, entre un gall i una gallina. Que ningú no es pensi que l'escena té dosis de romanticisme o de plasticitat cerimonial, amb el mascle realitzant, tot estès el seu plomall colorista de les ales, cercles concèntrics o qualsevol altre coreografia pròpia de ballet rus, entorn de l'ensensada i seduïda femella. No, la cosa és més senzilla, ràpida i natural. Tot és més instantani. En tot cas, hi ha algunes correlimes "si ella no és consentida", una petita persecució, fins que el gall l'atansa, s'hi encamella damunt en difícil equilibri, i llavors quatre premudes, si hi arriben, ràpides i seques, tot un prodigi d'endevinar forat, i res pus. Després, com a molt, el gall fa "ara no sé si hi pos un poc de poesia gratuïta per engalanar l'escena" dos o tres estiraments per demostrar que és el gall, mentre que la gallina, no sabem si complaguda, empegueïda o resignada, va a anonimar-se en el si de l'aviram. I el gall, també. Obrat el prodigi, per manament de la mare naturalesa, aquells ous fecundats de la gallina podran servir per perpetuar l'espècie.
  Les visites de les ministres ho són, com a caponades de gall. Instantànies. A vegades, sols no s'anuncien pels mitjans de comunicació, fan una ràpida visita per l'Hospital de Sant Llàtzer, es fan la foto, en això són més estufades que els galls, i se'n tornen cap a Madrid, com va fer na Cèlia Villalobos. I no ens diuen res de quan entrarà en funcionament aquest hospital les obres del qual duen camí de fer-se tan llargues com les de la Sagrada Família. Ara, si totes les previsions es compleixen, haurem rebut la visita d'una altra ministra: la que té cura dels esports, la cultura i l'educació. Ve sense voler, perquè a l'atapeïda agenda li ha sorgit espontàniament una taca blanca, d'amnèsia i, posats que parlam en termes d'aviram, no sabia on anar a fer l'ou. En Matas, amb aquell peculiar sentit de l'humor forçat, la deu haver convidada als foguerons, però sens dubte, els degué trobar massa atàvics, primitius "ergo poc adients amb les coses del seu ram: cultura i educació" i llavors, en Jaumet, li degué oferir, com aquell consol de qui treu el «reintegro», la possibilitat d'anar als sopars del Ciutat de Palma, un àpat amb una mica de «glamour», els Populars tenen bon paladar, que tendrà la nota atàvica d'haver de sentir parlar el català. I com que en José María el parla en la intimitat, bé li està a ella el sacrifici de fer com qui escoltar-lo en públic. I per cert, és la carta secreta d'en Matas, la ministra servirà, molt més que el menú i no en parlem ja dels premis, d'esquer perquè els reietons locals, batles i caps de files peperos, que miren la cultura de cap de dent, deixin de banda el partit de futbol o l'escalfor de la camilla i s'encaminin cap al Campus Universitari.
  Només en una cosa es diferencien les vingudes de les ministres a les caponades de gall. Aquestes, ho he dit abans, solen ser fecundes: serveixen per multiplicar l'espècie. Les vingudes de les ministres són, com a molt, de mel i sucre, com si caponassin la fredor esmaltada d'una figureta de Lladró. La ministra, dissortadament, no se'n durà cap radiografia de com està l'educació a les Balears, ni si les transferències foren ben dotades o no, o si la situació que provoquen l'augment de matrícules o les incorporacions tardanes necessiten algun replantejament. Tampoc no se'n durà cap noció exacta de quin és l'estat de salut de la cultura catalana o de la llengua, que segons la constitució "la seva Bíblia intocable" també és d'Espanya. Com a molt, li'n romandrà. per unes hores, l'efluvi vaporós "no arribarà al grau d'ostentació sonora que ens permeti qualificar-lo de rot" que provocaran els ingredients alimentaris amb col·lisió amb els seus particulars sucs gàstrics. L'endemà, una passada de profiden i una ullada a l'agenda, que s'haurà refet de l'amnèsia, ho esvairan tot...