text: Itching like grass: Mallorca, en clau de futur
  Publicat per Dessmond a 9:21 p. m.
  Dessmond, he seguit amb silenci però amb fruició les teves magnífiques cròniques mallorquines. Hi he vist retratats alguns vells amics Mallorquins afectats d'aquesta síndrome patriòtica en la intimitat a que t'has referit més d'un cop.
  I sobre l'olla de grills principatina.... quan se n'adonaran en Carod, en Putxi i en Maragall que desafinen?
  Esguerren tot allò que toquen. Cada vegada em recorden més els típics personatges esperpèntics de la teleporqueria a qui sempre els plantifiquen càmera i micro al davant per donar palla a l'audiència. No passen de ser un 'ho haveu vist', una Carmen de Mairena, un Carlos Jesús Christofé, o aquella vedella anglesa que van acabar de trastocar fent-li creure que guanyaria un concurs de cant.
  Celebro que t'hagin agradat els escrits sobre Mallorca. Certament, els mallorquins són molt contradictoris, però no sé si és també per culpa d'aquest caràcter tant difícil d'interpretar.
  Sobre l'olla de grills que dius, realment és política escombraria. Són personatges que han caducat total i rotundament i que haurien d'estar competint en algun campionat de petanca, més que intentar liderar res. Fa temps que van tenir l'oportunitat i van demostrar abastament el seu nivell intelectual i patriòtic.