text: Perplex: La bandaison papa, ça ne se commande pas
  Publicat per Salvador a les 3:36
  menta fresca 20/9/08 10:07
  Je je m'agrada, si, no la coneixia aquesta canço.
  ximateix! 20/9/08 10:27
  Hehehe... molt bona, jo tampoc la conexia...
  Fotre però si la Bruni va cantant cançons prohibides el Nicolas li posarà les manilles. ;-p
  I reflexiono, deu trempar el Sarkozy pensant amb la Carla...?
  Salut, i felicitats pel blog Perplex.
  Salvador 20/9/08 20:31
  Ara no està prohibida, ho he escrit malament. Ho va estar al seu temps, costa d'imaginar prohibir aquesta cançó actualment a França.
  Anònim 21/9/08 18:47
  Hola Salvador, jo si que coneixia aquesta cançó.
  Brassens m'ha acompanyat força tems a la meva vida.
  Avui he descobert el teu blog a través de Merike. M'ha fet il·lusió, perquè encara no havia contactat amb cap blocaire andorrà. he connecta t amb blocaire s de tots els paisos catalans i en canvi amb Andorra que és on hi tinc més lligams, no!
  Espero que estiguis bé del teu infart. Si no et fa res poso l'enllaç al meu blog.
  Salvador 21/9/08 21:32
  Ets molt amable, Carme. Estic bé de l'infart. De fet ja fa quatre setmanes que he tornat a treballar ;-(
  merike 26/9/08 22:37
  Prefereixo Brassens però.. i què és una coprincesa? Sé qui és Carla. Per què l'anomenen allò? Consideracions des de Barna. El meu viatge era un gran èxit malgrat alguns dies de pluja. Sempre feliç de visitar aquesta ciutat. Bo sentir que estàs bé!
  Salvador 26/9/08 22:56
  Per motius històrics, Andorra té dos caps d'Estat, un és el president de França i l'altre és el bisbe de La Seu d'Urgell, una diòcesi situada a Catalunya a la frontera amb Andorra.
  Cada un d'aquests dos caps d'Estat rep el nom de Copríncep.
  Per això he anomenat Coprincesa a Carla Bruni, però legalment el Coprincep és Nicolas Sarkozy, ella no té cap relació amb Andorra.
  Estic content de que t'agradi Barcelona, he estudiat i viscut allà molt temps, també és una mica la meva ciutat.
  merike 26/9/08 23:11
  Gràcies, Salvador! Ara sóc més llest que abans:-) Aquesta vegada ningú provat per robar-me a Barcelona. Sóc feliç! Encara sembla un miracle que coneixia dos catalans nous allà. Com pot trobar una dona vella gent nova! Meravellós!