text: Bona nit i tapa't: Exemplar
  Carme Rosanas 26 de setembre de 2016 a les 7:52
  A vegades hi ha coses que d'entrada fan mandra, però que poden ser gratificants i fer-nos sentir millor amb nosaltres mateixos. Exemplars, com dius.
  Bona feina, doncs, XeXu!
  jomateixa 26 de setembre de 2016 a les 8:48
  Que et reconeguin la feina ben feta és també molt motivador.
  xavier pujol 26 de setembre de 2016 a les 9:18
  Canviar costums de feina, sense canviar el lloc de la feina.
  Pons 26 de setembre de 2016 a les 10:14
  Ui ui, veig que la xerrada motivadora de benvinguda ha sortit efecte, pots comptar quants dies et durarà aquest efecte. Serà que jo estic massa posat en el pla del mínim esforç possible per tal que no em facin fora, però la feina la veig com un mer tràmit que s'ha de fer per allò de cobrar al final del mes. Ambició laboral? Jo? Cap ni una, això només porta que mal de caps. Ei, però si la teva nova cap ha aconseguit motivar-te perquè facis les coses millors bravo per ella, el meu cap deu ser un inútil perquè no ho ha aconseguit.
  Sergi 26 de setembre de 2016 a les 19:05
  McAbeu 26 de setembre de 2016 a les 10:18
  Els canvis acostumen a fer mandra en un primer moment però sovint són molt necessaris sempre que, com sembla que és el cas, siguin a millor. Les bones pràctiques (ja ho diu el seu nom) sempre són bones i si s'havien perdut doncs no està malament que es recuperin. Sort en la part que et toca!
  Clidice 26 de setembre de 2016 a les 16:42
  Tots, o gairebé tots, hem de treballar per viure. Aconseguir treballar en allò que t'agrada ja és un gran què i tenir aquesta nova oportunitat també. Tant de bo t'ho passis bé!
  Mari Català 26 de setembre de 2016 a les 17:19
  Jo he passat molt de temps treballant en allò que m'agradava, que ja és un avantatge, i he tingut que canviar de costums segons les circumstancies. En el meu cas, ha segut per a bé. Espere que en el teu també.
  Sergi 26 de setembre de 2016 a les 19:08
  Jo ara tinc la "sort" de no estar gens acomodat en la feina. Cada any em canvien les assignatures que he d'impartir l'any que ve i em queden com 15 o 20 anys per haver acabat fent tota la docència del centre, moment en el qual suposo que canviaré de feina per no acomodar-me.
  Glo.Bos.blog 26 de setembre de 2016 a les 20:54
  Està molt bé que acceptis com a positiu aquest canvi, que t'esperoni.
  Sempre es sol caure en la rutina, i això no és cap mal, però està molt bé trobar motivacions noves.
  M. Roser 26 de setembre de 2016 a les 22:34
  I jo què et diré si he portat més de quaranta anys amb la meva feina, que gairebé ha estat la meva vida!!! És clar que de rutinaria gens, cada dia una aventura nova.
  És la feina que m'ha agradat sempre(una sort) i sovint em dona moltes satisfaccions...
  joan gasull 27 de setembre de 2016 a les 8:11
  vulguem o no ens hem de reciclar de tant en tant, sense adonar-nos ens acomodem i com a llei humana fem el mínim que se'ns demana potser perquè ens paguen el mínim que poden. La feina és l'esport d'estirar la corda, de vegades guanyen uns de vegades altres, però sempre ha d'estar en tensió si el que es busca és equilibri i productivitat.
  Eva 27 de setembre de 2016 a les 14:03
  Galionar 27 de setembre de 2016 a les 16:27
  Tot allò que esperoni a millorar, m'imagino que ha de ser positiu, tot i la mandra que ens fa sortir de la zona de confort. Però segur que val la pena intentar-ho, Xexu!
  Roselles 28 de setembre de 2016 a les 15:45
  Canviar de feina, apart de complicat, comporta un estrès que no envejo pas a ningú. Suposo que amb això demostro que com tu també m'he acomodat a una feina que conec i que no em cal més mal de caps a la meva vida. Però millorar aspectes de la feina que ja tenim per fer-la més impecable està bé si està al nostre abast, perquè una feina ben feta també diu molt de qui l'ha fet, i això també cal que els caps ho tinguin present.
  M'adono que he dit el mateix que dius tu però amb altres paraules XD Però ens hem entès, no? Doncs apa :)
  Helena Bonals 28 de setembre de 2016 a les 19:07
  A mi la feina m'omple com a ningú més dels que la fan. Puc fer les coses mecàniques com tothom, però a més en puc fer moltes de creatives que ningú més sap fer. Per exemple, a la biblioteca on treballo, m'encarrego del centre d'interès de poesia, així com dels centres d'interès de novel·la, tots es renoven sovint. També m'encarrego del web de la biblioteca, pel qual també dissenyo. A vegades també he de fer ressenyes de llibres, tot i que no ens permeten de llegir com no sigui a la pantalla de l'ordinador! A banda d'això, m'han dit a vegades que sóc molt amable amb els usuaris, i no és bonhomia postissa. A més, l'horari de treball em permet de fer natació i una mica de blogs.
  XeXu 29 de setembre de 2016 a les 0:38
  Ja em disculpareu que aquest cop no us contesti individualment, tot i que heu fet uns comentaris molt interessants, el tema tampoc no va més enllà per ara, i agraeixo els ànims per tirar endavant, de moment segueixo intentant fer les coses millor cada dia, en part perquè la nova cap ho reclama, i en part, principalment, per mi. Tot plegat no és pas producte d'una xerrada motivadora, ni que la nova intenti motivar-nos especialment, només ens posa feina i ens fa fer-la, però també vol que es facin les coses de determinada manera, i sempre que pensi que això millora la manera com ho fem, de manera objectiva, li faré cas. I sabré que estic fent bé. Penso que estic encara lluny de ser un treballador exemplar, però millorar una mica, com s'ha dit per aquí, no és gens mala cosa. Veurem com evoluciona el tema amb la nova cap, perquè de moment sembla molt estricta. Espero no haver-ne de parlar massa, perquè llavors segur que són males notícies, hahaha! Moltes gràcies pels comentaris!