text: Bisbe de Roma i patriota / Obispo de Roma y patriota - In saecula saeculorumIn saecula saeculorum
  Bisbe de Roma i patriota / Obispo de Roma y patriota
  - 05/04/2013 - 15:08 h
  1. "El nou Papa estima a la nostra pàtria, Espanya" va dir Juan Antonio Martínez Camino, bisbe portaveu de la Conferencia Episcopal Espanyola, poc després que Jorge M. Bergoglio fos escollit Sant Pare. Hi ha ciutadans i bisbes que es consideren patriotes espanyols, altres patriotes catalans o patriotes europeus. O apàtrides. ¿Es compatible ser católic i patriota? L'avui bisbe de Roma, Francesc, essent cardenal Jorge M. Bergoglio, afirma aquesta compatibilitat en la seva actuació pastoral i amb el seu discurs.
  2. L'argentí Bergoglio acostuma a utilitzar la paraula pàtria enlloc de país o nació quan tracta qüestions d'ètica política i cívica. Segons ell, país és "un fet geogràfic", nació és "un fet legal, constitucional", pàtria és "el que atorga identitat". Explica: "Pàtria ve de pare. Es la que rep la tradició dels pares, la porta endavant, la fa progressar. La pàtria és l'herència dels pares en l'ara per portar-la endavant".
  3. Bergoglio, bisbe de Roma, catòlic i patriota aplica uns criteris ètics segons els quals la teocràcia i determinat tipus de globalització són rebutjables. Afirma: "Els polítics són els encarregats de preservar la pàtria. Les teocràcies mai foren bones. Déu dona a l'home la responsabilitat de gestionar el progrés del seu país, la seva pàtria i la seva nació. La religió marca les pautes ètico morals i obra el camí a la transcendència".
  4. Sobre determinada globalització, Bergoglio afirma: "La globalització que uniforma és essencialment imperialista i instrumentalment liberal, però no és humana. En última instància és una manera d'esclavitzar als pobles. Cal salvaguardar la diversitat en la unitat harmònica de la humanitat. Un poble té que mantenir la seva identitat i, a la vegada, integrar-se harmoniosament amb els altres".
  5. Aquestes paraules de Bergoglio consten en els llibres "Sobre el cielo y la tierra" i "El papa Francisco. Conversaciones con Jorge Bergoglio". Dels seus arguments és raonable concloure que el catolicisme implica que els homes i les dones de tots els pobles i de totes les cultures tenen capacitat de viure el missatge cristià. El catolicisme no és un sistema genèric i abstracte que destrueix cultures i pobles. Una altra conclusió és que l'autèntic patriotisme, al menys el defensat per Bergoglio, consisteix en buscar el be de les persones i de la comunitat, estimar la pròpia pàtria i respectar la pàtria dels altres.
  1. "El nuevo Papa ama a nuestra patria, España", dijo Juan Antonio Martínez Camino, obispo portavoz de la Conferencia Episcopal Española, poco después de que Jorge M. Bergoglio fuera elegido Santo Padre. Hay ciudadanos y obispos que se consideran patriotas españoles, otros patriotas catalanes o patriotas europeos. O apátridas. ¿Es compatible ser católico y patriota? El hoy obispo de Roma, Francisco, siendo cardenal Jorge M. Bergoglio, afirma esta compatibilidad en su actuación pastoral y con su discurso.
  2. El argentino Bergoglio suele utilizar la palabra patria en lugar de país o nación cuando trata cuestiones de ética política y cívica. Según él, país es "un hecho geográfico", nación es "un hecho legal, constitucional", patria es "el que otorga identidad". Explica: "Patria viene de padre. Es la que recibe la tradición de los padres, la lleva adelante, la hace progresar. La patria es la herencia de los padres en el ahora para llevarla adelante".
  3. Bergoglio, obispo de Roma, católico y patriota aplica unos criterios éticos según los cuales la teocracia y determinado tipo de globalización son rechazables. Afirma: "Hoy los políticos son los encargados de preservar la patria. Las teocracias nunca fueron buenas. Dios da al hombre la responsabilidad de gestionar el progreso de su país, su patria y su nación. La religión marca las pautas ético morales y obra el camino a la trascendencia".
  4. Sobre determinada globalización, Bergoglio afirma: "La globalización que uniforma es esencialmente imperialista y instrumentalmente liberal, pero no es humana. En última instancia es una manera de esclavizar a los pueblos. Hay que salvaguardar la diversidad en la unidad armónica de la humanidad. Un pueblo tiene que mantener su identidad y, a la vez, integrarse armoniosamente con los demás".
  5. Estas palabras de Bergoglio constan en los libros "Sobre el cielo y la tierra" y "El Papa Francisco. Conversaciones con Jorge Bergoglio ". De sus argumentos es razonable concluir que el catolicismo implica que los hombres y las mujeres de todos los pueblos y de todas las culturas tienen capacidad de vivir el mensaje cristiano. El catolicismo no es un sistema genérico y abstracto que destruye culturas y pueblos. Otra conclusión es que el auténtico patriotismo, al menos el defendido por Bergoglio, consiste en buscar el bien de las personas y de la comunidad, amar la propia patria y respetar la patria de los demás.
  Francesc Guinart Bautista 05/04/2013 en 19:59
  Amb tots els respectes, però amic Oriol, em penso que estàs fet un embolic .Dona l'impresió que la paraula "patria" ocupa massa lloc en el teu cap, el teu cor . . . i la tgeva ànima. I que vols que tots estimem TANT a la nostra, que les demés queden petites i arronsides devant pròpia." Totes les masses piquen" diu la dita. I jo estic convençut que ni a tu ni a ningú mai Déu li preguntarà : Ja vas estimar prou a la patria?, sinó que la pregunta serà: Ja vas estimar prou a tothom, sigui de la patria que sigui ?.I és que això ja es com una pesadilla. Sempre anem a parar allà mateix. Els catalans, els bisbes catalans i els Papes pro-catalans, tots són uns sants . . . i en canvi la resta . . . deixa molt que desitjar . Aquests raonaments a mi em fan força pena, per inverosímils, caducs, injustos i cecs. Amb perdó !
  Nein.... 06/04/2013 en 8:23
  -Quizás Quevedo acertó cuando dijo :
  "El amor a la patria siempre daña a la persona."
  Silveri Garrell 06/04/2013 en 17:13
  La patria es primerament el lloc a on s'ha nescut, independentment de consideracions polítiques. Va molt be encaminat el pensament del Papa Bergoglio i també el pensament de l'articulista Oriol.
  Ramon de Vilanova 07/04/2013 en 11:32
  La patria a la que tothom se sent lligat espontaneament es primer de tot el que en castellà en diuen "la patria chica", el teu llóc de neïxement, i després per coincidencia de valors socials i culturals etc, om se sent identificat amb estructures més amplies com són la regió geográfica, Catalunya, Espanya, Europa. Es de notar que mentre tots els habiants d' els Estats Units malgrat sentir-se primerament californians o texants tots s' identifican com "americans" i senten un profund orgull de ser-ho, això no es pot dir dels europeus.
  Dit això, jo no veig ni el per qué el Papa Francesc hauria d' estimar la nostra terra ( que no es el mateïx que li agradi, o senti simpatia per la seva gent ), ni veig que té que veure amb Catalunya, ni encara menys amb el moviment independentista.
  L' Oriol far una interpretació molt retorçada i gens imparcial de les declaracions Papals. Això d' ajustar i interpretar textes biblics, d' encicliques i declaracions bisbals i Papals a favor de una opció politica no es gens correcte ni el que s' espera d' una persona amb els valors etics d' en Oriol.
  Hem de recordar que Bisbes i Papas han fet declaracions a favor de tot l' expectre politic, segons convenia i convé. Així, van donar el seu suport en Franco, i van clasificar la seva guerra de Creuada. Un altra Papa var condemnar-lo per els fusillament dels joves lluitadors per la democracia. Ara tenim Bisbes a favor de l' espanyolisme centralista, i Bisbes a favor de l' independentisme. Així guanyi qui guanyi, l' Esglesia sempre estarà al costat del guanyador.
  Per a mi, les cites religioses no tenen cap valor quan s' aplican a la politica, i caldria recordar allò de que " El meu Reine no es d' aquest món" i " Donéu al Cesar el que es del Cesar i a Déu el que es de Déu".
  Si d' alguna manera em d' aplicar els valors del cristianisme a la politica es, penso jo, recordant a tots que tots som fills de Déu i que inclús en les nostres baralles em de respectar-nos els uns al altres, i que l' objectiu de les nostres qüites ha de ser el bé comú, i no els nostre propi benefici, ni satisfer la nostra codicia i soberbia". Es dir la Religiò ha de cuidarse de l' ética en les relacions humanes i en les seus objectius, i no de les seves activitats i menys posar-se al costat d' uns o altres. Però, com l' Historia mostra, una cosa es la Religiò i una altra cosa ben diferenta l' Instituciò Social que s' ha appropiat del dret a representar-la, definir-la, i interpretar-la.
  Oriol Domingo 07/04/2013 en 13:19
  Comentari a Ramon de Vilanova:
  Li sembla poc ètic i poc cristià afirmar que "un poble té que mantenir la seva identitat i, a la vegada, integrar-se harmoniosament amb els altres?".
  Li sembla por ètic i cristià afirmar que "el catolicisme implica que los els homes i les dones de tots els pobles i de totes les cultures tenen capacitat de viure el missatge cristià?"
  Li sembla poc ètic i cristià afirmar que "l'autèntic patriotisme consisteix en buscar el be de les persones i de la comunitat, estimar la propia patria i respectar la patria dels altres?"
  Es que per ser ser una persona ética i cristiana s'ha de ser apátrida?
  Ramon de Vilanova 07/04/2013 en 15:32
  Comentari a Oriol.
  Les cites de la seva resposta al meu comentari, tal i com son esposades, simples i directes, no solament em semblan étiques, sinò que m' hi apunto de tot cor al que diuen, si es quedan així; i no, no per ser catòlic s' ha de ser apàtrida sempre que l' estima a la propia patria no ofegui els ulls i els sentits. Si aquestes frases del seu comentari resumeixen el que Vté volia dir realment al seu escrit, aleshores li presento les meses escuses. No es pas això el que jo he entés al llegir els seu escrit.
  Francesc Guinart Bautista 07/04/2013 en 20:28
  Doncs jo crec amic Ramón, que vostè ha llegit i interpretat correctament les "al.legacions" del Sr. Oriol. Per mi no són vàlides per ser pura teoria. No cal "disfressar" la trista i lletge realitat perquè la "cosa" quedi mes be. Com mes clars mes amics. I la subtileses hi ha moments que només serveixen per embolcallar i embolicar mes la troca . . .
  mindundi 08/04/2013 en 12:17
  Tothom podem estar d'acord amb les afirmacions que fa en aquest aclariment, però hi ha una sèrie de persones que participem més o menys habitualment en aquest blog que discrepem d'una de les seves línies principals de pensament (segons sembla deduïr-se dels seus escrits), a saber: l'Esglèsia és fidel al missatge de Jesucrist si recoza el projecte polític independentista, i , conseqüentment, traeix aquest missatge quan s'hi oposa o no afavoreix aquest projecte.
  I que quedi ben clar que estic convençut que, tant des del punt de vista poític com religiós és tan lícit ser independentista com unionista. En tot cas, per un cristià l'amor a la pàtria (sigui quina sigui) no pot anteposar-se al seguiment del Crist; això seria fer da la pàtria un nou ídol. I aquest es un perill que correm cada cop que ens veiem abocats a uns situació de conflicte.
  Nein.... 07/04/2013 en 15:31
  Les religions son o han sigut, a vegades un aglutinador patriòtic o polític sota les amenaces i premis que comporten, en aquest o en un altre mon o regne, i no cal,crec, que en faci menció ,de les que des-de ja fa anys
  han fet la seva bandera en nom de Deu;, Rés a veure amb la moral I L'ètica en la pràctica , Sols paraules que de tan pronunciar-les han esdevingut 'sagrades' o 'disfresses' per justificar la
  lo correcte del discurs… però buides en la acció , com son i han sigut les guerres ,fredes o calentes.
  Ardilla rápida 07/04/2013 en 20:48
  Sr. Oriol, por favor, parece vd obsesionado y con pensamiento único . Salga de sí, léase las homilias de Francisco. El Cristo Resucitado pasa por encima de todo y tambien el pueblo de Dios y la opción preferencial por los pobres. No sea reducionista.