text: Els llits barats de Barcelona al Penedès Marítim
  Borja Moya-Gómez 14-03-2017 15:03 Lectures 327
  El primer Pla Territorial propi, els previsibles canvis en matèria de transports i la situació dels nostres veïns són oportunitats, reptes i perills que cal tenir presents per evitar tornar a ser una de les zones més castigades per situacions adverses.
  Segurament molts esteu cansats d'escoltar com de bé es viu al Penedès Marítim: un lloc de quilometres de platja per a tothom, un lloc amb les muntanyes quasi a tocar de costa, un lloc molt acollidor i obert, un lloc a on s'hi respira una certa pau... I és normal que estigueu esgotats, el Penedès Marítim no és un lloc tan idíl·lic. El Penedès Marítim més que un lloc per viure-hi, ha esdevingut el lloc a on dormir mentre que s'ha de fer vida del dia a dia fora. Aquesta realitat alimenta el cercle viciós del buidatge territorial, malgrat que la població pot augmentar: el vici que sempre hem anomenat ciutats dormitori. I en el nostre cas, també pot crear les ciutats turístiques dormitori.
  L'èxode laboral no és nou i no és un fenomen de la crisi. L'estudi «L'autopista Pau Casals. Una peça clau per a la transformació socioeconòmica de l'àrea» (Lleonar i Garola, 1999) mostrava l'augment de la dependència del Garraf de l'exterior; passant de tenir 3,10 hab./lloc de feina al Garraf al 1990 a 3,55 hab./lloc de feina al 1998, obligant a passar del 10% al 31% de població garrafenca a treballar fora de la comarca. També es va estimar l'escenari 1998 sense autopista, mostrant una menor dependència de l'exterior però amb menys PIB. En aquest sentit, m'agradaria saber quina quantitat de l'IBI del Penedès Marítim, un dels principals impostos que tenen els ajuntament per oferir els serveis que la ciutadania espera, depèn del treball fet l'exterior.