text: Publicado 19/04/2021 13:19CET
  Així es desprèn de la resolució, en la qual l'Alt Tribunal estima parcialment els recursos dels condemnats en el referit a la penalitat, que l'ha reduït davant l'absència de raons justificatives que permeteren establir la pena que es va imposar al no concórrer agreujants.
  Inicialment, López Abad va ser condemnat a dos anys i sis mesos de presó i els altres quatre encausats a un any i mig pel delicte d'apropiació indeguda. Així mateix, l'Audiència va imposar nou mesos de presó a l'expresident de la caixa, Modesto Crespo, després de reconéixer els fets i arribar a un acord amb les acusacions.
  Els directius condemnats van orquestrar una estructura per a permetre que l'aleshores president cobrara unes dietes per presidir la societat Tinser sense activitat real alguna al capdavant de la mateixa.
  Així, López Abad va proposar la Comissió de Retribucions de la CAM que en Tinser es constituïra un Consell d'Administració, es nomenara president a Crespo i se li retribuïra per l'acompliment de tal funció amb la quantitat de 300.000 euros anuals. Per açò, van acceptar una proposició "inassumible" que vulnerava el que es disposa en els estatuts i la política retributiva dels consellers per ells fixada.
  "DETALLADA" VALORACIÓ DE PROVA
  El TS entén, després d'estudiar els recursos, que existeix una "detallada i exacta" valoració de la prova pel tribunal juzgador davant un entramat en l'entitat bancària dirigit a fixar una dieta al president de l'entitat sota la creació d'una figura instrumental d'un càrrec en una empresa pertanyent al grup on es fixa artificialment una dieta de 600.000 euros sense dedicació alguna a l'exercici d'activitat real per a defugir que com a president de l'entitat bancària no podia cobrar.
  Es reconeix que existeix una articulació del pla orquestrat sota la intervenció directa del director general de l'entitat i la comissió de retribucions que van ser peça essencial, així com el secretari del consell que va redactar l'acta ocultant tal dada en la junta a la resta de consellers, que van ignorar tot el que s'estava fent.
  Així, el tribunal dóna per provat que "va articular un ardit d'enginyeria societària o abús de la persona jurídica per a burlar la clara prohibició estatutària i cobrar uns diners en contraprestació a un tasca merament representativa que era, per definició, gratuïta i honorífica".
  Entén que la remuneració que es va conferir al president de la CAM vulnerava una clara prohibició normativa i, per a ocultar-ho, es va utilitzar el subterfugi d'un òrgan de govern "absurd, inútil i innecessari".
  A més, subratlla que no va existir prestació de servici que comportara temps, dedicació i responsabilitat, al marge de la seua condició de president de la CAM que poguera justificar la seua percepció i, a més, sota una aparença formal i simulada de transparència, es va trencar "de forma abrupta i injustificada" la ja generosa política general de retribucions dels consellers per la seua intervenció en empreses participades del grup.
  "Açò denota a les clares que es va tractar de pagar un poc més que la simple assistència i direcció d'un òrgan de govern, a gratcient que açò excedia de forma notòria els poders d'administració encomanats delimitats en els Estatuts de la Caixa", considera.
  "IDEACIÓ CRIMINAL CONCERTADA"
  Al seu entendre, va haver-hi una "ideació criminal concertada" del president de la CAM i director general, així com de la comissió de retribucions i el secretari del consell.
  L'actuació individual dels membres de la comissió en el discórrer dels esdeveniments que van acabar permetent que Modest Crespo cobrara injustificadament una percepció il·lícita i desproporcionada està, segons el parer del tribunal, "clara".
  Van assumir, en definitiva, que el pagament encobria alguna cosa diferent del cobrament d'una mera dieta per assistència en una societat instrumental sense capacitat de determinació estratègica o de vigilància autònoma. Aquesta cosa diferent era el pagament de tasques merament protocol·làries dins de la CAM i, en conseqüència, vulnerava la prohibició estatutària, sent per tant il·lícit.
  El tribunal destaca que l'acceptació favorable de la proposta, amb les dades que ja disposaven, "suposava adherir-se de forma tàcita al pla ideat de poder pagar una remuneració encoberta i il·lícita al nou president de la CAM, causant amb açò un perjuí a l'entitat".