text: Josep de Moragues i Mas
  (Josep Moragues)
  (Josep Moragues [i Sobrevia])
  (Joseph de Moragues y Mas)
  (Joseph de Moragas)
  (Joseph Moragues)
  (Joseph Moragas y Mas)
  (José Moragues)
  (28-feb-1669, Joanet [Sant Hilari Sacalm] ~ 27-mar-1715, Barcelona)
  Oficial de miquelets
  (1707-1715)
  (1707-1713)
  Comandant de Fusellers de Muntanya
  general Moragues general Moragues general Moragues Josep 1714 diada 11 de setembre onze general Moragues general Moragues general Moragues Josep 1714 diada 11 de setembre onze general Moragues general Moragues general Moragues Josep 1714 diada 11 de setembre onze general Moragues general Moragues general Moragues Josep 1714 diada 11 de setembre general Moragues general Moragues general Moragues Josep 1714 diada 11 de setembre onze general Moragues general Moragues general Moragues general Moragues general Moragues
  "Narraciones Históricas desde el año 1700 al 1725" Vol. IV, pàg. 535
  Un dels símbols dels "Vigatans", que també rebien el malnom
  d' "aguilots",
  En Josep de Moragues i Mas nasqué el 1669 a Joanet, lloc de Sant Hilari Sacalm (actualment comarca de La Selva; aleshores pertanyent a la Vegueria de Vic). Fill d'un pagès terratinent, es féu càrrec de la hisenda familiar als 16 anys a resultes de la mort del seu pare. Als 24 anys es casà amb Cecília de Regàs, emparentant-se gràcies a aquest matrimoni amb una de les famílies de la baixa aristocràcia rural catalana.
  A partir del 1694, amb 25 anys, lluità conta la invasió borbònica de Catalunya durant la Guerra dels 9 Anys (1688-1697), enquadrat en la Companyia de miquelets de la Vegueria de Vic. Es desconeix el grau militar que assolí, però en la documentació coetània es testimonia tant la confiança que tenia en ell el Veguer de Vic Ramon Sala i Saçala, com l'acció individual que tingué lloc a Sant Hilari Sacalm on matà un sentinella de les tropes franceses que ocupaven la vila.
  Partidari de la successió en la Casa d'Àustria i emparentat amb la família dels Regàs pel seu matrimoni amb Na Cecília de Regàs i de Bas, formà part de la colla de patriotes Vigatans que el 1705 s'alçaren en armes contra el Virrei borbònic Francisco de Velasco i propiciaren el Tractat de Gènova entre Catalunya i Anglaterra, mitjançant el qual Catalunya entrava en la Guerra de Successió pel bàndol aliat i es convertia en escenari de la Guerra per la Successió.
  Durant l'Aixecament Militar Austriacista de 1705, a l'edat de 36 anys, comandà les tropes vigatanes que derrotaren els destacaments borbònics. El mateix 1705, i a diferència d'altres cabdills Vigatans, no ingressà en el regiment de les Reials Guàrdies Catalanes sinó que Sa Majestat Catòlica En Carles III el nomenà Coronel de Cavalleria, alçant el Regiment de cavalleria Josep Moragues al capdavant del qual lluità al front de l'Empordà. El 1707 En Josep Moragues fou ascendit al grau de General de Batalla i nomenat Governador de la fortalesa de Castellciutat-Seu d'Urgell, mentre el seu regiment de cavalleria fou dissolt i els efectius foren incorporats al regiment de cavalleria Clariana.
  El 14-gen-1711 morí la seva primera muller i el mateix 1711, als 41 anys, es casà en segones núpcies amb un noble del Pallars, Magdalena de Giralt, Senyora de Bressui. Des del 1707 a 1713 es féu càrrec de la defensa de la frontera del nord i hagué de coordinar la resistència contra les recurrents incursions franceses sobre territori català.
  Després de la Traïció Anglesa el 1713 continuà com a Governador de la fortalesa de Castellciutat, malgrat la feblesa de la seves forces. Resistí fins el 28-set-1713, quan davant la impossibilitat de rebre nous reforços des de Barcelona a fi de mantenir la seva posició, decidí capitular la fortalesa de Castellciutat en unes condicions avantatjoses. Després de la capitulació i confiat en que els termes pactats serien respesctats, es retirà a Sort per reunir-se amb la seva família i recuperar-se d'una malaltia; malgrat tot però, les tropes borbòniques no respectaren allò que havien signat.
  Davant l'incompliment borbònic i havent-se recuperat físicament, a principis de 1714 contactà amb les tropes catalanes resistents a fi de reprendre la lluita a la zona del Pallars i la Cerdanya. El General Moragues aixecà un destacament de fusellers i intentà infructuosament recuperar la fortalesa de Castellciutat. Les tropes borbòniques segrestaren la seva família, que després d'una arriscada operació pogué ésser alliberada i traslladada a la fortalesa de Cardona.
  Malgrat tenir una graduació superior, el General Moragues es posà sota les ordres del Coronel Antoni Desvalls, Marquès del Poal i comandant en cap de totes les tropes catalanes a l'exterior de Barcelona. Reprengué la lluità al front exterior i formà part de les operacions del Marquès del Poal fins el 18-set-1714, quan s'acollí a la capitulació de la fortalesa de Cardona.
  El 21-mar-1715, amb 46 anys, fou capturat per les tropes borbòniques quan intentava fugir de Catalunya amb d'altres oficials militars al regne de Mallorca, que encara resistia lliure de l'ocupació borbònica. Fou executat sense honors militars, aplicant-se-li el càstig reservat als traïdors: fou arrossegat viu pels carrers, fou decapitat i el seu cos fou esquarterat. La seva calavera decapitada fou penjada en una gàbia al Portal de Mar de Barcelona com a escarni a tots aquells que es resistissin a la tirania absolutista borbònica i a l'administració dels seus lacais botiflers. La seva muller i familiars foren empresonats.
  Després del Tractat de Pau de Viena de 1725 que significà la pau definitiva entre Felip V i Carles III, la seva muller fou alliberada de la presó. A instàncies d'aquesta i mitjançant les pressions diplomàtiques de l'ambaixador austríac Königsegg, la calavera del General Moragues fou despenjada el 14-15-feb-1727; havien transcorregut 12 anys des de la seva brutal execució planificada pels lacais botiflers catalans.
  Polèmica sobre el General Moragues
  El General Josep de Moragues i Mas fou uns dels pocs militars que lluità durant tots els 9 anys que durà la Guerra de Successió a Catalunya, essent protagonista ja des del 1705 en els combats del Congost, fins a la Campanya Catalana de 1713-1714. Així mateix fou un dels militars catalans que assolí una de les més altes graduacions, la de General de Batalla. Aquests dos fets, tant el seu destacat protagonisme des del 1705 fins el 1714, com la seva alta graduació militar, són els que expliquen la brutal i vil execució que les tropes borbòniques i els seus lacais botiflers li reservaren sense respectar-li els honors que com a militar li devien haver tingut.
  El fet que el General Josep de Moragues fos befat, torturat i mort vilment, i que el seu cap decapitat fos penjat en una gàbia exposada a l'escarni públic al Portal de Mar de Barcelona, per a més burla i humil·liació envers els militars catalans, és allò que ha convertit la seva figura en la més reivindicada pels grups patriòtics. Malgrat que d'altres militars catalans també assoliren el grau de General de Batalla, i que d'altres protagonitzaren accions més heroiques i més audaces, és la brutal execució i escarni de què fou objecte allò que l'ha convertit en la figura més vindicada i en un símbol que passa per damunt de la memòria de molts altres militars catalans que lluitaren, i moriren, durant la Guerra de Successió. Per la categoria simbòlica que el General Moragues ha assolit se li han dedicat diversos carrers, places i monuments, així com llibres i obres biogràfiques que preserven la memòria del seu martiri.
  Però la polèmica sobre el General Josep de Moragues i Mas rau en el fet que durant els actes institucionals de la Diada Nacional de Catalunya no se li tributa cap homenatge oficial. La raó històrica d'aquesta mancança es deu al fet que la Diada de l'11 de Setembre commemora la Batalla de l'11 de Setembre de 1714 a Barcelona, acte bèl·lic en el qual no participà el General Moragues degut a que ell es trobava fora de Barcelona comandant les tropes catalanes que amb base a la fortalesa de Cardona lluitaven contra la invasió borbònica en les terres de la Catalunya interior.
  Com que històricament els actes institucionals de la Diada s'han centrat en la memòria del Conseller en Cap de Barcelona Rafael Casanova, lamentablement alguns grupuscles, enlloc de vindicar la memòria del General Moragues exalçant-lo, es dediquen a denigrar la memòria del Conseller en Cap Rafael Casanova. S'ha caigut així en un tòpic falsari basat en les mentides i tergiversacions amb què l'espanyolisme embruta i denigra la memòria del Conseller en Cap Rafael Casanova, de manera que aquest és presentat com un heroi impostat i el General Josep Moragues com l'autèntic heroi ocult. Aquest tòpic falsari tant sols reflecteix manca d'intel·ligència política i de coneixement històric. En la campanya militar de 1713-1714 molts foren els traïdors botiflers, i molts més foren els que s'inhibiren de la lluita final: propagar i inventar-se malicioses i falses dicotomies entre el Conseller en Cap de Barcelona Rafael Casanova i el General Moragues, dos dels més insígnes defensors de la Pàtria entre 1713 i 1714, no tant sols és un ultratge a la seva memòria, sinó que és un insult a la causa, al sacrifici i al martiri del General Josep de Moragues i Mas.
  "Joseph de Moragas"
  Signatura amb la partícula -de- i la grafia -a-.
  En Josep Moragues [i Sobrevia], segons consta en tota la documentació entre 1669 i 1705, sempre signà únicament amb el primer cognom, Josep Moragues, no emprant mai tal com era costum el cognom de la seva mare, Sobrevia.
  Vers el 1706 fou ennoblit per Sa Majestat Catòlica En Carles III amb la dignitat de Cavaller del Principat de Catalunya. (GJMHMC-138)
  Serà a partir d'ésser ennoblit per Sa Majestat Catòlica En Carles III quan inserirà la partícula -de- abans del primer cognom i adoptarà un segon cognom, un tret característic de les famílies nobles. Però enlloc d'adoptar el cognom de la seva mare, Sobrevia, adoptà el cognom de Mas. No es coneix fefaentment la raó d'aquesta elecció, essent la hipòtesi més probable que adoptés el cognom Mas en raó de la seva àvia, Petronila Mas. A partir d'aleshores signà Josep de Moragues i Mas o simplement Josep de Moragues, fins el 1715 quan redactà el seu testament consignat amb la signatura completa, Don Joseph de Moragues y Mas. (GJMHMC-24) (GJMHMC-163)
  El seu cognom apareix escrit en documents catalans amb les variants Moragues, Moragas i Muragas. (GJMHMC-29)
  En castellà signava Don Joseph Moragas y Mas. (GJMHMC-81)
  d'En Josep Moragues a l'Arxiu Parroquial de Sant Hilari Sacalm
  (foto: Xavier Colon; Sàpiens)
  Josep Moragues va néixer a Joanet, lloc pertanyent actualment a Sant Hilari Sacalm i fou batejat el 28-feb-1669 a l'església parroquial de Sant Hilari Sacalm (La Selva). La seva partida de baptisme, traduïda del llatí, diu així: "El dia 28 de febrer de 1669 a l'església parroquial de Sant Hilari Sacalm del bisbat de Vic, fou batejat pel Rnd. Dalmau Verneda, prevere i rector de l'església parroquial de Sant Pere d'Osor, el nen Joan, Josep i Francesc, fill legítim i natural d'Isidre Moragues, pagès, i de Maria, muller seva; foren padrins Joan Antic Sobrevia, pagès de Santa Maria de Seva, de la diòcesi de Vic, i Peronella Moragues, viuda, de la parròquia de Sant Hilari Sacalm, tots de la diòcesi de Vic". (GJMHMC-27)
  Josep Moragues era veí de Sant Hilari Sacalm (NH4-535-540)
  Era l'hereu del Mas Moragues, de la parròquia de Sant Hilari Sacalm situada a la zona de La Guilleria (actualment Les Guilleries) pertanyent a la Vegueria de Vic. (GJMHMC-17)
  Errors sobre el lloc de naixement
  Donada la seva vinculació matrimonial amb Sort, a principis del segle XX sorgí la teoria, avui demostrada errònia, que En Josep de Moragues i Mas havia nascut a Sort. Actualment encara es manté una placa erigida el 1966 a la casa Baió de Sort on es sosté erròniament que és la casa natal del General Moragues. (GJMHMC-155)
  El 1969 el Diccionari Biogràfic d'Albertí assignà, també erròniament, com a lloc de naixença del General Moragues el lloc de Joanetes de la Garrotxa. D'aquesta font ho copià el 1977 la Gran Enciclopèdia Catalana, difonent-se d'aquesta manera l'error fins el punt que 1980 un grup de patriotes volgué fer un homenatge al General Moragues a Joanetes de la Garrotxa (La Vall d'en Bas), acte que trobà l'oposició de l'ajuntament perquè, amb raó, no admetien que fos fill d'allà. (GJMHMC-155)
  El seu testament no deixa lloc a dubtes: "Jo Don Joseph de Moragues y Mas, en lo lloch de Sant Hilari, Bisbat de Vich populat, fill llegítim y natural de Isidro Moragues, pagès de dit lloch y de Maria Moragues y Sobrevia, cónjuges deffuncts, sa de cos y enteniment ..." (GJMHMC-163)
  El rerebesavi d'En Josep Moragues fou En Pere Castanyer, casat vers el 1587-1596 amb la pubilla del mas, Na Joana Moragues. El fill d'aquests, el rebesavi d'En Josep Moragues, va prendre el cognom de la mare per ser la pubilla del mas, anomenant-se Pere Moragues enlloc de Pere Castanyer. El fill d'aquest, l'avi d'En Josep Moragues, fou N'Antoni Moragues, casat amb Petronila Mas. (GJMHMC-23) Aquests foren pares de N'Isidre Moragues (1654-1685), casat el 30-des-1665 amb Na Maria Sobrevia (1667-1697), que foren els pares d'En Josep Moragues. (GJMHMC-26)
  En Josep Moragues fou el tercer fill i hereu de N'Isidre Moragues i de Na Maria Sobrevia, família de pagesos benestants. (SAP38-22) Les seves germanes majors foren Na Maria Moragues i Na Teresa Moragues. (GJMHMC-25)
  Tal com consta al llibre de l'arxiu Parroquial d'Arbucies, En Josep Moragues es casà en primeres núpcies el 7-set-1693, a l'edat de 24 anys, amb Na Cecília de Regàs i de Bas, de la vila de Santa Maria de Lliors - Arbúcies-, i filla d'En Joan de Regàs, Ciutadà Honrat de Girona i propietari del mas Regàs, també de Santa Maria de Lliors - Arbúcies (Bisbat de Vic), i de Na Cecília de Bas. El dot aportat per la núvia fou de 1.000 lliures i mitjançant aquest matrimoni En Josep Moragues s'emparentà amb una de les famílies de la baixa aristocràcia rural catalana, els de Regàs. (GJMHMC-30)
  Seguint el costum, la seva muller adoptà el cognom del seu marit, apareixent en la documentació a partir d'aleshores com a Cecília de Moragues [i Regàs]. (GJMHMC-33) La seva primera muller Cecília de Regàs morí el 14-gen-1711 a la Seu d'Urgell, sense haver-se documentat cap fill. (GJMHMC-34)
  Es va casar en segones núpcies el mateix 1711 amb la noble Na Magdalena de Giralt, Baronessa de Bressui, prop de Sort. (SAP38-24) D'aquest segon matrimoni va tenir 2 fills: En Joan Baptista de Moragues i Na Maria Anna de Moragues. Seguint el costum, la seva muller adoptà el cognom del seu marit, anomenant-se a partir d'aleshores Magdalena Moragues i de Giralt. (GJMHMC-88)
  El mas Moragues i la seva propietat s'estenien pel pendent de la vall de Joanet (o vall de Ridecós), que des de sempre ha format part de la parròquia de Sant Hilari Sacalm. Els terrenys del mas arribaven fins el centre del Pla de les Arenes on hi havia, i encara hi ha, la masoveria del mas, anomenda aleshores Cortals de Moragues i actualment Cortals del Mig. (GJMHMC-19)
  El primer testimoni documental del mas es remunta al 1199, quan en document de dotació de l'església parroquial de Sant Hilari Sacalm s'esmenta el manso de Moraguis. El mas Moragues i les seves terres formaven part de la jurisdicció del Castell de Solterra. Vers el 1290 els Senyors de Solterra varen cedir la meitat dels drets i rendes del mas al Priorat de Sant Pere Cercada. Vers els 1332 i 1357 hi vivien un Pere i un Bernat Moraguis. Els capbreus posteriors sempre fan constar que els hereus del mas eren "afocats o de remença", raó per la qual els hereus estaven obligats a residir-hi i a prestar homenatge i sagrament en indivís pel mas i les terres als dos senyors. (GJMHMC-22)
  Entre el 1758 i el 1790 el mas Moragues i totes les seves terres anaren sent venudes per En Joan Baptista de Moragues i de Giralt, fill del General Moragues, i En Josep Maria de Moragues i de Giner, nét del General Moragues. (GJMHMC-143)
  El Mas Moragues va ser modificat i ampliat vers del 1780, poc després que els descendents de Josep Moragues se'l venguessin. Avui en dia es troba abandonat i amenaçant ruïna, limitant-se el seu ús a les funcions de corral. (GJMHMC-19)
  1669. Bateig d'en Josep Moragues
  El 28-feb-1669 En Josep Moragues fou batejat a l'església parroquial de Sant Hilari Sacalm.
  1685. Mort del seu pare (SAP38-22)
  El seu pare N' Isidre Moragues testà el 27-jun-1685. Deixà com a senyora i usufructuària la seva muller Na Maria Sobrevia, mentre aquesta no es tornés a casar. Nomenà hereu universal el seu fill mascle, En Josep Moragues, i als seus descendents nascuts de legítim matrimoni. En Josep Moragues tenia 16 anys i heretà el mas i 50 hectàrees de terra. (GJMHMC-25)
  1693. Es casa amb Cecília de Regàs (SAP38-25)
  El 7-set-1693, a l'edat de 24 anys, i tal com consta a llibre de l'arxiu Parroquial d'Arbucies, es casà amb Na Cecília de Regàs i de Bas, de la vila de Santa Maria de Lliors - Arbúcies- i filla d'En Joan de Regàs, Ciutadà Honrat de Girona i propietari del mas Regàs (Santa Maria de Lliors - Arbúcies) i de Na Cecília de Bas, tal com consta al la seva partida de baptisme a Sta. Maria de Lliors, del bisbat de Vic. El dot aportat per la núvia era de 1.000 lliures i mitjançant aquest matrimoni En Josep Moragues s'emparentava amb una de les famílies de la baixa aristocràcia rural catalana, els de Regàs. (GJMHMC-30)
  Seguint el costum, la seva muller adoptà el cognom del seu marit, anomenant-se a partir d'aleshores Cecília de Moragues [i Regàs]. (GJMHMC-33)
  A resultes del seu matrimoni amb Cecília de Regàs En Josep Moragues esdevingué cosí d'En Carles de Regàs i Cavalleria. (GJMHMC-39)
  1694, ~31-juliol. En Josep Moragues mata un sentinella francès a Sant Hilari Sacalm
  1697, 6-juliol. Mort de la seva mare
  La seva mare Maria Sobrevia morí el 6-jul-1697. (GJMHMC-28)
  1705, 25 (o 28-29-març). Velasco tramet ordres de compareixença contra els Vigatans
  Tant sols s'hi presentà en Josep Torres-Mas de Roda. La resta, malfiat-se, enviaren en nom seu al canonge de Vic, el Dr. Joan Miquel Bosc, per tal de parlar amb el Lloctinent Velasco i demanar-li salconduit, de manera que amb aquesta garantia accedien a presentar-se a Barcelona. El Lloctinent no admeté la proposta i instà al canonge a retornar a Vic i a persuadir els cabdills Vigatans a presentar-se a Barcelona. (NH4-535-540)
  * [Segons l'Epítome el Dr. Llorenç Tomàs i Costa, el dia següent al 25-mar-1705] (ELTC)
  1705, 3-maig, ~16:00h. Inici de l'Aixecament Militar Austriacista (NH1-503)
  Els Puig i la resta de cabdills Vigatans feren mostra per ajuntar les gents, que ja tenien previnguda, i amb 260 homes es posaren en marxa.
  1705, 3-maig, 17:00h. S'uneix la partida d'En Josep Moragues (NH1-503)
  A les 17:00h se'ls uní la partida de Josep Moragues, 54 homes, i seguidament anaren a ocupar els passos de Collsuspina i el Congost.
  1705, 6-maig. La reacció de Velasco, els juraments a Felip V (NH1-504) (NH4-535-540)
  Velasco reaccionà diplomàticament. Creà una comissió que aniria vegueria per vegueria, a demanar el jurament de Fidelitat a Felip V. Qui no el realitzés podria ser atacat jurídicament. La comissió de juraments decidí començar a recollir els juraments, precisament, per la Vegueria de Vic. La comissió era encapçalada pel Governador de Catalunya Joan Llupià, acompanyat del jutge ordinari Dr. Jeroni Salvador i del jutge de la Cort Dr. Josep Deona. (GJMHMC-63)
  La comissió sortí de Barcelona i arribà a La Garriga el 6-mai-1705. Des de Centelles demanà autorització als Vigatans per travessar el Congost i entrar a la Vegueria de Vic, on en observança de les Constitucions, anava a jurar el seu càrrec.
  La comissió de juraments arribà a Vic.
  1705, 8 o 11-maig. Jurament a Vic (NH1-504)
  1705, 15-maig. Els Vigatans intimen al Governador a abandonar la Vegueria (NH4-535-540)
  * [Segons l'Arxiu Capitular de Vic (ACV), llibres del capítol 31/15, f. 211, 10 de maig de 1705; la delegació del Governador fou expulsada el 10-mai-1705] (ELTC)
  per negociar el Tractat amb Anglaterra
  1705, maig-juny. Domènec Parera retorna a Gènova
  Acompanyat del seu cosí, En Macià Llucià, En Domènec Parera retornà a Arenys i flotaren un vaixell d'Aleix Soler de Mataró per 200 pesos per tal que els transportés de nou a Gènova.
  1705, 3-juny. Velasco fa pregó públic contra els Vigatans (NH1-505) (NH4-535-540)
  El 13-jun-1705 En Francesc Armenter arribà a Vic i passà al Convent del Remei. Des d'allí En Francesc Carbonell anà a comunicar als Vigatans l'arribada d'En Francesc Armenter; hi acudiren en Jaume Puig de Perafita, En Carles Regàs i N'Antoni Cortada, que passaren al Convent amb un grup de gent armada. Un cop reunits, En Francesc Armenter els entregà cartes de part de l'Arxiduc Carles i de l'Almirante de Castilla.
  1705, 17-juny. Els Vigatans ocupen el Figaró
  El 17-jun-1705 ocupen el Figaró
  1705, 20-jun. Segona reunió amb Mitford Crowe i
  Tractat d'Aliança entre el Principat de Catalunya i el Regne d'Anglaterra
  1 còpia per la Reina Anna d'Anglaterra
  1 còpia per Domènec Perera
  1705, ~20-jun. En Domènec Perera envia a En Pau Thoar a Vic (NH4-535-540)
  Havent-se firmat el Tractat de Gènova, En Domènec Perera els envià des de Gènova a En Pau de Thoar, per tal d'informar-los del Tractat, dir-los que no es refiessin del Lloctinent Velasco i per assegurar-los que l'Arxiduc Carles d'Àustria passaria al Principat de Catalunya.
  1705, 21-juny. Concentren tropes a Aiguafreda
  El 21-jun-1705 augmentaren el nombre de tropes concentrades a Aiguafreda.
  Havent rebut notificació de la firma dels Tractat, el 1-jul-1705 els Vigatans aclamen a l'Arxiduc Carles d'Àustria com a rei Carles III a Vic.
  1705, 19-juliol. Dr. Tomàs i Costa llegeix una suposada carta de Gibraltar (ELTC)
  El 19-jul-1705 el Dr. Tomàs i Costa, veient la tardança de la flota anglo-holandesa, llegí una suposada carta procedent de Gibraltar on s'afirmava que la flota ja havia travessat l'estret i de la seva propera arribada, així com de la convinença d'ocupar el Congost. La proposta es resolgué animosament i es proposà que el Congost s'ocuparia el 20-jul-1705 per la tarda.
  1705, 20-juliol. Al Congost durant l'Aixecament Militar Austriacista (NH1-617) (NH4-535-540)
  El 20-jul-1705 era un dels eclesiàstics que estava amb els cabdills Vigatans ocupant el Congost durant l'Aixecament Militar Austriacista i a punt per avançar sobre Barcelona.
  ~1705, 21-juliol. El Virrei ordena concentrar sometents a Granollers (ELTC) (NH4-535-540)
  Vers el 21-jul-1705 el Virrei, no volent treure tropes de Barcelona i a fi de frenar els Vigatans, ordenà concentrar diverses partides de sometents a Granollers. En total:
  Coronel Jeroni Moixó i Coronel Josep [sic pro: Tomàs] Martí amb 100 cavalls
  Coronel Manegat amb 400 fusellers
  Josep Viladomar amb 600 homes de les milícies de la Vegueria de Manresa
  Comandarien l'expedició militar el Diputat Militar de Catalunya Climent Solanell, el Comte de Centelles i el Marquès de San Telmo.
  1705, 29-31-juliol. Combat de La Garriga-Granollers (GJMHMC-66)
  Vers el 29-31-jul-1705 les tropes vigatanes sorprengueren les tropes borbòniques entre La Garriga i Granollers.
  1705, 4-agost. Combat del Congost (ELTC) (NH4-536) (NH4-535-540)
  El 4-ago-1705, coneixedors el borbònics que En Josep Moragues tant sols disposava de 250 paisans, provaren d'atacar-lo. En Josep Moragues els deixà entrar fins a la zona de bosc distant uns "dos cuartos" (30 min) de La Garriga, on es produí un combat en el què Coronel Jeroni Moixó i Tomàs Martí foren ferits, el primer quedant pres i el segon aconseguint escapar.
  Les tropes borbòniques sumaven 800 homes d'infanteria i 200 de cavalleria. (GJMHMC-67)
  1705, 15-agost. Combat de La Garriga (ELTC)
  El 15-ago-1705, aprofitant que amb motiu de la Mare de Déu d'Agost els Vigatans s'havien retirat cap a Vic i havien deixat poca gent de guarnició al Congost, sortí de Barcelona un destacament borbònic de cavalleria. Marxant tota la nit arribaren a Granollers on es reuniren amb una partida de 500 fusellers concentrada a Granollers i d'altres sometents mobilitzats. Passada mitjanit sortiren de Granollers i arribaren "a tir de pistola" de La Garriga al punt de sortir el sol.
  En els plans de La Garriga es doblà la cavalleria i els fusellers i sometents reberen ordres de desallotjar de la vila als que la ocupaven en nom de Carles III. Amb el recolzament d'un destacament alemany vingut des de Girona les tropes vigatanes rebutjaren l'atac.
  Les tropes borbòniques sumaven 400 miquelets, 130 homes a cavall i alguns sometents del Vallès. (GJMHMC-68)
  1705, 15-agost. Resolució d'avançar sobre Barcelona (ELTC)
  El 15-ago-1705 arribà a Barcelona la notícia que la flota anglo-holandesa amb Carles III havia arribat a Tarragona.
  El 18-19ago-1705 s'anaren concentrant les tropes vigatanes a La Garriga.
  1705, 14-setembre. Mor el Príncep de Darmstadt (ELTC)
  El 14-set-1705 morí el Príncep de Darmstadt.
  1705, 18-setembre. Dr. Tomàs comissionat per animant als vigatans (NH1-533) (NH4-537)
  * [Segons l'Epítome el Dr. Llorenç Tomàs i Costa, el dia 15-set-1705] (ELTC)
  El 18-set-1705, després del mort del Príncep de Hessen-Darmstadt, la cort de Carles III temé que els ànims dels Vigatans decaurien. El Príncep Anton de Liechtenstein cridà al Dr. Tomàs i Costa i li expressà de part del rei que passés a animar als Vigatans i que els oferís en nom del rei un grau superior a allò establert al Tractat de Gènova. El Dr. Tomàs i Costa ho confirmà de boca del propi rei i passà a conferir amb els Vigatans, oferint el grau de coronel als de més seguici així com el privilegi de Cavallers del Principat de Catalunya o el de Ciutadans Honrats. (NH4-535-540)
  El Dr. Tomàs i Costa obtingué la promesa que els esforços serien majors i que en breu arribaria un nou reforç de tropes. Tornà a Barcelona i ho anuncià al rei, qui li concedí el càrrec de Canceller després que, segons la font que esmenta Castellví, el Príncep Anton de Liechtenstein el portés a part i l'exhortés a demanar la gràcia.
  1705, octubre. En Josep Moragues passa a Girona a buscar cavalls (NH4-535-540)
  El oct-1705 En Josep Moragues rebé ordres de passar a Girona a buscar cavalls a fi d'aixecar un regiment de cavalleria.
  1705, 9-octubre. Les tropes borbòniques de Barcelona capitulen
  El 9-oct-1705 la guarnició borbònica de Barcelona capitula.
  1705, novembre. En Josep Moragues rep patent de Coronel de Cavalleria (NH4-535-540)
  Vers el nov-1705 En Josep Moragues rebé la patent de Coronel de Cavalleria que el rei En Carles III li havia promès.
  1705, 15-nov. El Coronel Moragues aixeca un regiment de cavalleria (NH1-589) (NH3-580)
  Vers el 15-nov-1705 el Coronel Josep Moragues informà que el rei ja li havia concedit el títol, que havia passat a l'Empordà per reclutar-hi un regiment de cavalleria, que ja tenia alguns oficials i que esperava que no se li revocaria la gràcia.
  1706, 27-març. Combat del Congost de Treumal.
  El 23-mar-1706 l'exèrcit francès passà cap a Torroella i Palamós; saquejà Gualta i altres lloc. La vigília del Diumenge de Rams arribà l'exèrcit a Sant Joan de Palamós, Vall-llòbrega i Montràs. Començà a travessar el congost de Treumal el 27-mar-1706, 14:00h. Els fusellers de Clavell i Mas de Roda, en nombre de 480, i part del sometent de la Selva i el Maresme fins a Lloret, i 110 cavalls del regiment del Coronel Moragues a les ordres del Capità Josep Alrà, i 70 desmuntats a la rereguarda, havien trencat els estrets trànsits del congost i guardaven els passos a les alçades. El Duc de Noailles manà a 300 granaders i 400 infants per a desallotjar-los, però foren rebutjats. Repetí l'atac per segona vegada i durà el foc fins a les 18:00h. El cansansi de les tropes i la pèrdua de més de 400 homes obligà al Duc de Noailles a suspendre la travessa. (NH2-67)
  1707, 10-febrer. El regiment Moragues és reformat (NH1-589) (NH1-623) (NH2-345) (NH3-580)
  * [Castellví també recull una font anònima que data la reforma a finals de 1706] (NH4-535-540)
  El 10-feb-1707 el regiment de cavalleria del Coronel Josep Moragues fou reformat.
  1707, 10-febrer. En Josep Moragues ascendit a General de Batalla (NH2-345) (NH3-580)
  Vers el 10-feb-1707 el seu regiment fou reformat i el Coronel Josep Moragues fou ascendit a General de Batalla amb el comandament de les fronteres de la Cerdanya i Governador de la Seu d'Urgell-Fortalesa de Castellciutat. (NH4-535-540) (SAP38-24)
  Recreat a partir de les informacions coetànies de l'època:
  Barret amb ploma, perruca de cabell natural, corbata llisa, casaca feta
  d'un teixit ric de color vermell,
  amb botons i galons d'or,
  bastó de canya d'índia amb pom d'or, botes de muntar, i faixa de de color daurat, el color de la Casa d'Àustria
  (autor: Francesc Riart; Sàpiens)
  1708, 26-gener. Frustat atac borbònic al Castell d'Aristot
  El 1708 el General Moragues estava vigilant doncs les Dues Corones Borbòniques ocupaven Puigcerdà i des d'allí alarmaven tota la Cerdanya, Castellciutat i la Seu d'Urgell. El rei Carles III donà ordres d'augmentar el Regiment de Fusellers nº "Esquadra de la Cerdanya" fins a 16 companyies, tenint-ne el comandament el Coronel Tomas Oliver.
  El 26-gen-1708, malgrat el clima de l'estació, el general borbònic Gandolfo, havent rebut alguna informació, ordenà a les seves les tropes acantonades a Puigcerdà intentar sorprendre el castell d'Aristot, que és la clau que obre el pas per penetrar en les montanyes de Tremp, considerant només hi havia 30 fusellers de guarnició. Hores abans però, el General Moragues ordenà reforçar el castell amb 280 fusellers més de l'Esquadra de la Cerdanya a les ordres del Coronel Tomàs Oliver. Arribà el general Gandolfo al Castell d'Aristot amb 1.300 soldats i, confiat en la reduïda guarnició, inicià l'atac. Envestí fins a 3 vegades i les 3 vegades fou rebutjat. Finalment retornà a Puigcerdà deixant 280 morts al camp. (NH2-542)
  1708, 8-maig. Plana Major de l'Exèrcit de l'Empordà (NH2-560)
  1708, setembre. Incursió a la Cerdanya francesa (NH2-648)
  El set-1708 lluità en la operació combinada amb el General Nebot d'incursió a la Cerdanya francesa.
  1708, 28-setembre. Frustat atac borbònic al Castell d'Aristot
  El 28-set-1708 el general borbònic Gandolfo i general Mr. de la Bert es presentaren davant el Castell d'Aristot amb 900 soldats i 2.000 milicians de la Cerdanya i el Roselló; confiaven en què l'atac que el comte borbònic Estaing estava fent a la Conca de Tremp des de l'Aragó serviria de distracció. Amb la conquesta del Castell d'Aristot Intentaven tenir comunicació entre l'Aragó i la Cerdanya francesa dominant totes les muntanyes del Pirineu.
  El dia abans, el 27-set-1708, el Castell d'Aristot fou reforçat amb 300 fusellers de l'Esquadra de la Cerdanya a les ordres del Coronel Tomàs Oliver i 200 homes de les milícies, fet que ignoraven les tropes borbòniques. Les tropes borbòniques s'acostaren a menys d'1 tret de fusell de distància i els fusellers dispararen 1 descàrrega maltractant els enemics. Conscients de la dificultat de la conquesta, i que el general austriacista Comte de la Puebla entrava a la Cerdanya amb un cos de tropes i milícies per la part d'Olot i Ripoll, el 29-set-1708 les tropes borbòniques es retiraren a Puigcerdà deixant 70 morts i més ferits. (NH2-542)
  1709, 18-febrer. La muller del General Moragues apadrina la filla de N'Antoni Llirós
  El 18-gen-1709 la primera muller del General Moragues, Na Cecília de Regàs i de Bas, fou padrina del baptisme de Na Rita Llirós Corrales, filla del notari Antoni Llirós i la seva muller Francesca Corrales, a la Seu d'Urgell. (1)
  1710, agost. El General Moragues entra a Rialb (NH3-81) (NH4-535-540)
  El ago-1710, després que Ramon Vilana Perles fos nomenat Marquès de Rialb, el General Moragues provinent des de la Seu d'Urgell entrà a la vila amb 200 soldats i 300 fusellers.
  1710, agost. Camí a Rialb el General Moragues coneix Magdalena de Giralt (NH4-535-540)
  Vers ago-1710, de camí a Rialb, el General Moragues passà per Sort, on conegué a Na Magdalena de Giralt, vídua i Baronessa de Bressui.
  1711, 14-gener. Mor la seva muller, Cecília de Regàs
  El 14-gen-1711 morí la seva muller, Cecília de Regàs i de Bas, a la Seu d'Urgell. (1)
  IMATGE I TRANSCIRPCIÓ CEDIDES PER EN LLUÍS LLIRÓS
  Dª. Cecilia de Moragues --?-- --?---?-- /
  Als 14 de Janer de 1711 en la Po de St Ot de la Ygla. Cathedral
  de la ciutat de Urgell, aven rebuts lo SS. segons disposicio de Sta.
  mare Ygla. es passada de aquesta vida al altra
  Dª Cecilia Moragues ÿ a son cos seli ha donada eclesiastica
  cepultura en lo Convent
  1711?. Segones núpcies amb Na Magdalena de Giralt
  Vers el 1711 es casà en segones núpcies amb Magdalena de Giralt. (SAP38-24)
  1711, 6-febrer. El General Shover tramet ordres al General Moragues (NH3-267)
  El 6-feb-1711 el General Shover trameté ordres al General Moragues de passar a la Seu d'Urgell per tal que ordenés a 4 companyies dels fusellers de la Cerdanya i als sometents d'anar a Vilamur i Sort per obrir el pas fins a socórrer a Areny i Benasc.
  1711, setembre. El General Moragues envia reforços a Benasc (NH3-275)
  El set-1711 el General Moragues envia reforços des de la Cerdanya per socórrer la guarnició de Benasc.
  1711, octubre. El General Moragues passa a Esterri d'Àneu (NH3-276)
  El oct-1711 el General Moragues passa des de la Seu d'Urgell a Esterri d'Àneu amb 200 infants i 300 fusellers i alguns sometents.
  1711, 18-octubre. Combats a Esterri d'Àneu i Bordes (NH3-299)
  El 18-oct-1711 el General Moragues lluità en combats a Esterri d'Àneu i Bordes.
  1713, 24-jun. El Mariscal Starhemberg envia carta als governadors de fortaleses
  El 24-jun-1713 el Mariscal Starhemberg remeté cartes als governadors de les fortaleses informant de l'entrada en vigor de la suspensió d'armes l'1-jul-1713 i que els oficials eren lliures de seguir l'evacuació de les tropes o retornar a les seves llars, quedant lliures del jurament d'obediència a l'emperador. (NH3-782)
  1713, 26-jun. Amb 4 companyies de guarnició a la Fortalesa de Castellciutat (NH3-665)
  El 26-jun-1713 hi havia 4 companyies (140/150 homes) del Regiment d'Infanteria nº7 "Generalitat de Catalunya" com a guarnició de la Fortalesa de Castellciutat (11S-123) (11S-142) sota el comandament del Sergent Major Joan Jansà i 2 companyies de Fusellers de Muntanya.
  * [Sembla un error de transcripció l'assignació de 20 companyies de fusellers] (NH3-665)
  1713, 26-jun. Arriba a Castellciutat carta del Mariscal Starhemberg
  El 26-jun-1713 arribà a Castellciutat carta del Mariscal Starhemberg (11S-123) (NH3-782)
  1713, 27-jun. Consell de Guerra al domicili del General Moragues a la Seu d'Urgell
  La matinada del 27-jun-1713 es celebrà Consell de Guerra al domicili del General Moragues a la Seu d'Urgell. (11S-123)
  Es resolgué que s'havia d'enviar una còpia de la carta del Mariscal Starhemberg a la Diputació del General, de qui depenien les 3 companyies del regiment de la Diputació que guarnien la fortalesa.
  1713,1-jul. El General Moragues sol·licita ordres al Mariscal Starhemberg (NH4-535-540)
  El 6-jul-1713, el Mariscal Starhemberg respongué al General Moragues ordenant-li que no admetés ni a amics, ni a enemics, i que estigués vigilant fins que no rebés les noves ordres que li trametria. (NH3-665) (NH4-535-540)
  1713, 9-jul. El Mariscal Starhemberg escriu una segona carta
  El 9-jul-1713 a Sant Andreu de Palomar, el Mariscal Starhemberg escrigué una nova carta on ordenava al General Moragues lliurar la fortalesa a les tropes borbòniques. Aquesta carta quedà en mans del General Wallis, el qual després d'evacuar les tropes imperials l'entregà al comandant borbònic Fiennes, a fi que l'entregués al General Moragues. (GJMHMC-93)
  1713, 11-jul. El General Moragues és informat de la "Guerra a Ultrança" (NH3-647) (NH3-665)
  El 11-jul-1713 el General Moragues rebé carta del Tres Comuns informant-lo de la resolució de continuar la guerra en nom de l'Emperador i defensa de les Constitucions, i en nom seu, continuava el seu mandat a la Fortalesa de Castellciutat i se li demanava no capitulés. (NH4-535-540)
  El 22-jul-1713 el General Moragues despatxà exprés al Tinent Mariscal Villarroel, informant de tot allò que hi havia a la Plaça, allò que necessitava, la manca de pagaments a la tropa, l'estat actual de la Fortalesa, i les forces que hi havia a Puigcerdà. (GMMC-112)
  [Excm. Sr:]
  Havent tingut avís que els de Berga haurien proclamat el Senyor Duc d'Anjou, despatxí un propi perquè em certifiqués la veritat; aquest no va tornar i temo que no l'hagin pres, sé del cert que el general Anton Gandolfo, amb uns 300 homes, ha partit de la Cerdanya envers la dita vila amb la protecció d'aquells naturals, i crec que els de Bagà hi deuen haver consentit perquè el seu governador carnal, amb alguns de la Cerdanya que vivien en la dita Vila, se n'han anat a la Cerdanya deixant els paratges de la Vall de Ribes i altres d'aquella muntanya tots al descobert. Suplico a vostra excel·lència se servixi socórrer amb tota puntualitat aquella plaça, que té una gran importáncia.
  Els dos comuns d'aquesta ciutat i capítol m'han eviat síndics que s'han ofert a esmerar l'una i l'antre en allò que condueixi al major servei de vostra excel·lència, i havent-los jo explicat la total falta que té aquesta plaça de mantenir-se, assenyaladament de pa, m'han respost que no podien al present subvenir-la; crec que aquests senyors, com l'any 1711, quan passà per aquí l'enemic, que de semblants paraules me'n pastaren moltes i les obres foren poques, ara me'n puc esperar menys perquè en els dos comuns hi ha persones molt mal afectes, entre elles algun cònsol i tres capitulars, i temo que aquesta oferta vagi encaminda perquè ells puguin, amb els seus sequaços, aconseguir millor la seva mala intenció, i que succeeixi el mateix que a Berga, bé que crec, en observar les seves accions, que en tal cas experimentaran el meu valor; no obatant això, seria molt convenient que vostra excel·lència manés cedir-me algunes tropes per a reforçar aquesta guarnició, que té poca gent, i que se servís donar l'ordre per a reclutar aquest regiment de fusellers del coronel don Thomas Oliver i els enviés les assistències necessàries perquè, essent la major part soldats de la Cerdanya, part d'ells, a causa del molt que han patit, se n'hi han tornat, i la nit passada s'hi passà el tinent coronel amb alguns oficials, també serà de gran conveniència que vostra excel·lència se serveixi nomenar tenidor d'abastaments perquè s'encarregui de recollir-ne en quantitat i sol·liciti els arrendadors de les vendes segrestades pel lliurament a fi d'aprovisionar després la plaça d'aquest general i perquè el consum d'aquest manteniment vagi en compte i raó, en atenció de no poder-m'hi dedicar pels molts negocis que hi ha en aquesta frontera. Suplico a vostra excel·lència que, sobre els punts d'aquesta meva carta, mani donar la més puntual execució concernent al major servei de vostra excel·lència.
  Quedo suplicant al senyor que guardi a vostra excel·lència molts anys
  Urgell, 22 de juliol de 1713
  Per un cònsol d'aquest ciutat he sabut la taxa que vostra excel·lència ha fet al dit comú, i havent-me dit entre altres raons que primer haurien rebut la taxa de participació, discorro que es voldar excusar de pagar. Moltes persones de bon afecte m'han sol·licitat la molta conveniència de fer desterra molts infectats que parlen amb gran desafecte, però no he volgut fer res sense abans participar-ho a vostra excel·lència; sobre aquest assumpte sigui servit manar allò que sigui del seu grat.
  Srs. Consellers de la Exc. Ciutat de Barcelona
  1713, 9-agost. Inici de l'Expedició del Diputat Militar de la Generalitat
  El 9-ago-1713 s'embarcaren per iniciar l'Expedició del Diputat Militar de la Generalitat
  1713, 17-setembre. L'Expedició del Diputat Militar arriba a la Seu d'Urgell (NH3-657)
  El 17-set-1713 l'Expedició del Diputat Militar arriba a la Seu d'Urgell
  1713, 18-setembre. L'Expedició del Diputat Militar arriba a Castellciutat (NH3-665)
  El 18-set-1713 l'Expedició del Diputat Militar de la Generalitat arriba a Castellciutat amb un cos de tropes de fins a 2.000 homes (NH4-535-540)
  1713, 18-setembre. El General Moragues demana provisions i reforços (NH3-657)
  El 18-set-1713 al Consell de Guerra tingut a la Seu d'Urgell el General Moragues sol·licità es reconegués l'estat de la fortalesa i va demanar que es proveís Castellciutat d'allò necessari per a la seva defensa.
  1713, 18-20-setembre. El General Martí passa revista a Castellciutat (NH3-657) (NH4-535-540)
  Entre el 18-20-set-1713 el Consell de Guerra dictaminà comissionar el General Martí per a reconèixer l'estat de Castellciutat i prendre nota de tot allò necessari per a dotar la fortalesa. El General Martí passà revista a la guarnició, consistent en 4 companyies del Regiment d'Infanteria de la Generalitat de Catalunya i 2 de Fusellers de Muntanya. Cap providència li fou concedida al General Moragues per a defensar Castellciutat, i així s'informà a la Junta de Govern.
  1713, 20-setembre. L'Expedició del Diputat Militar surt de Castellciutat
  El 20-set-1713 l'Expedició del Diputat Militar de la Generalitat surt de Castellciutat
  1713, 20-setembre. Destacaments borbònics arriben a Castellciutat i la bloquegen
  El 20-set-1713 destacament borbònics a les ordres del General Fiennes i Bracamonte arriben a la Fortalesa de Castellciutat i, deixant-la bloquejada, persegueixen l'Expedició del Diputat Militar.
  1713, 23-setembre. Es reforça el bloqueig de Castellciutat
  El 23-jul-1713, es reforçà el bloqueig de Castellciutat (NH3-665)
  1713, 24-setembre. El General Bracamonte demana l'entrega de Castellciutat
  El 24-jul-1713, el General Bracamonte, amb nous reforços per a bloquejar la fortalesa, demana l'entrega de Castellciutat segons l'ordre que per carta el Mariscal Starhemberg havia signat a darrera hora el 9-jul-1713 i havia entregat al General Wallis, qui l'havia entregat al comandant borbònic Fiennes i que havia retingut durant tres mesos. (NH3-665) (NH4-535-540)
  1713, 24-setembre. El General Moragues crida a consell
  El 24-jul-1713, el General Moragues cridà a Consell i exposà la situació de la Fortalesa, prescindint de si era admissible o no la ordre del Mariscal Starhemberg. (NH3-665)
  1713, 24-setembre. El Consell resol capitular
  El 24-jul-1713, el Consell resolgué que, considerant que tant sols quedaven queviures per a 12 dies, el reduït número de soldats de guarnició, i no tenir ja cap esperança de socors, s'havia de capitular a fi d'evitar que la totalitat de la guarnició quedés presonera de guerra. (NH3-665)
  1713, 28-setembre. Capitulació de la Guarnició de la Fortalesa de Castellciutat (NH3-665)
  El 28-set-1713, davant la impossibilitat de mantenir la defensa a mig termini, es signava pràcticament una capitulació amb honors però sense bandera desplegada. (Capitulació de la Guarnició de la Fortalesa de Castellciutat). (NH3-840) (NH4-535-540)
  1713, 1-octubre. La Fortalesa de Castellciutat és evacuada (NH3-666)
  El 1-oct-1713 la Fortalesa de Castellciutat és evacuada proveïda la tropa de banderes i armes. Als Fusellers de Muntanya se'ls permeté retornar a les seves cases.
  Surten de Castellciutat 140 homes del Reg. Diputació i 70 fusellers de muntanya.
  1713, 1-octubre. El General Moragues resta convalescent (NH3-666)
  El 1-oct-1713 el General Moragues resta a la Seu d'Urgell per recuperar-se de la seva dolença.
  Passa després a Anserall i d'allí a Sort, amb la seva muller i família. (NH4-535-540)
  El 5-oct-1713, la Junta de Govern considera un acte de cobardia que els comandants de l'Expedició entressin en barca a Barcelona deixant les tropes fora de la ciutat. Dictamina arrestar els comandants de l'Expedició i no fer-ho públic fins el 7-oct-1713.
  1713, 5-octubre. Els soldats del regiment de la Generalitat arriben a Martorell (NH3-666)
  El 5-oct-1713 els soldats del Regiment d'Infanteria nº1 "Generalitat de Catalunya", arribaren a Martorell, on foren desarmats, se'ls prengueren les banderes i restaren retinguts fins el dia 14-oct-1713.
  1713, 5-14-octubre. El General Moragues interpel·la al General Bracamonte
  Entre el 5-14-oct-1713, havent rebut notícia que les tropes havien estat retingudes a Martorell, el General Moragues va escriure al General Bracamonte reclamant el compliment d'allò acordat en la capitulació. Aquest respongué que no tenia coneixement d'allò que havia al camp de Barcelona i s'oferí a participar-ho al Duc de Populi. (NH4-535-540)
  * [Castellví també recull una altra font que diu que el General Moragues hauria anat en persona a entrevistar-se amb Bracamonte, trobant-lo a Solsona] (NH3-666)
  1713, 14-octubre. Els soldats del regiment de la Generalitat entren a Barcelona
  El 14-oct-1713, preguntats els soldats i oficials per les seves pàtries, se'ls donà passaport i permís per passar a elles; als que digueren ser naturals de Barcelona se'ls permeté l'entrada, però sense armes ni banderes.
  1713, 24-octubre. El Coronel Bac de Roda està al mas Colom
  El 24-oct-1713 el Coronel de Fusellers Francesc Macià i Bac de Roda estava amagat al seu mas Colom, de Sant Pere de Roda de Ter, on hauria arribat poc abans.
  1713, 26-octubre. Josep Riera de Vallfogona es passa al bàndol borbònic
  El 26-oct-1713, l'amic i oficial d'un regiment de l'Exèrcit Reial de Carles III Josep Riera, de Vallfogona del Ripollès, es passa al bàndol borbònic.
  1713, 30-octubre. El Coronel Bac de Roda traït i capturat al mas Colom
  El 30-oct-1713 Josep Riera delatà l'amagatall del Coronel Bac de Roda al Mariscal Feliciano de Bracamonte. (FMABRP-41)
  1713, 2-novembre. El Coronel Bac de Roda penjat a Vic, a la rambla de les Devallades
  El 2-nov-1713 fou penjat a Vic, al puig de les Forques de la rambla de les Devallades. (FMABRP-51)
  1713, 13-novembre. El Duc de Populi informa de l'execució del Coronel Bac de Roda
  El 13-nov-1713 el Duc de Populi informà a Madrid de la captura i execució del Coronel Bac de Roda per part del Mariscal Feliciano de Bracamonte. (FMABRP-41)
  1713, primers-novembre. El General Moragues interpel·la al Duc de Populi
  A primers-nov-1713, estant encara convalescent, el General Moragues anà fins al camp borbònic Barcelona per reclamar al Duc de Populi la inobservança de les capitulacions de Castellciutat, reclamant reparació d'allò que s'havia faltat, restitució de les banderes i armes, i fer-ne entrega a Barcelona. El Duc de Populi li respongué amb allargues i evasives.(NH3-666) (NH4-535-540)
  1713, primers-novembre. Intent de captura del General Moragues
  A primers-nov-1713, el General Moragues rebé avís d'un comerciant francès amic seu que el Duc de Populi tenia la intenció de fer-lo presoner. Previngut de la intenció del Duc de Populi, fugí del camp borbònic. (NH3-666) (NH4-535-540)
  1713, primers-novembre. Fuga del General Moragues (NH3-666)
  A primers-nov-1713, el General Moragues fugí del camp borbònic passant pel Montseny
  1713, mitjans-desembre. El General Moragues arriba a Sort
  A mitjans-des-1713, havent passat per Bigues, Verge de La Gleva, Borredà, Sant Llorenç de Piteus, Fórnols, Asobas i Castellà, el General Moragues arribà finalment a Sort. (NH3-666) (NH4-535-540)
  1713, finals-desembre. El General Moragues es comunica amb el Governador de Cardona
  Vers finals-des-1713, des de Sort, el General Moragues es comunicà amb el Governador de Cardona. (NH4-535-540)
  1714, gener. El General Moragues forma un destacament de fusellers (NH4-535-540)
  Vers el gen-1714 el General Moragues formà un cos de Fusellers de Muntanya amb les gents de Tremp i la Seu d'Urgell.
  1714, 11-febrer. Combat del Pla de la Serra Seca (NH4-72) (NH4-535-540)
  El 11-feb-1714, amb 150 voluntaris de a cavall, i 500 fusellers i paisans, intentà recuperar la fortalesa de Castellciutat. Fou interceptat pel Coronel Vallejo, qui primer reforçà Castellciutat, i després entrà en combat contra les tropes del General Moragues al Pla de la Serra Seca. A resultes del combat les tropes del General Moragues foren dispersades i aquest es retirà a Sort.
  1714, 11-18-febrer. El Coronel Vallejo segresta familiars del General Moragues (NH4-73)
  Entre el 11-18-feb-1714 el Coronel Vallejo passà a Sort, on fou informat que la muller del General Moragues s'havia retirat al mas del seu germà Aleix, distant 3h de Sort. El Coronel Vallejo destinà una partida de 100 cavalls i 200 infants per a segrestar la muller del General Moragues, així com el germà d'aquesta Aleix de Giralt, la muller d'aquest Cecília i el seu fill de 9 anys, una altra parenta amb 2 filles i el clergue de Montardit; foren empresonats a Balaguer. (NH4-535-540)
  1714, 22-juny. El General Moragues escriu carta als Consellers de Barcelona
  El 22-jun-1714 el General Moragues escriu carta als consellers de Barcelona: (EAHG-153)
  Acuso ordre de V.E. pero com la mia brigada no arriba als 350 homens i ocupada en las guardas de les fronteres cobrint amb ella tot lo marquesat del Pallars i del Ribagorça no m'apar de conveniència evacuar est terreno que lo enemich ocuparia luego, per trobar-se Córdova ab suficient cos de tropes acampat en Alfarrás i ésser lo meu tan poch nombrós que no pot donar ni quitar victorias per lo qual efecto remeto a V.E.F. lo coronel Molins per informar lo estat de est pahís i Montanya a la qual relació que més individualment farà a V.E. me referesch. Antoni Llirós ha reclutat a costa de son diner 200 homens la major part els oficials i soldats de la primera formació algunes en té Domingo Monistrol, tinent coronel de Sagimón i la companyia de cavalleria de Bonet per resguardar est pahís. Però si V.E.F. reconeix de major conveniéncia que passe amb ella incorporar-me al marquès del Poal, mane V.E. avisar-me a despatxar a dit coronel Molins que posaré ab tota puntualitat la ordre de V.E. a execució en compliment de ma obligació.
  Excms. Consellers de Barcelona
  Servidor general Joseph Moragues
  Vilanova de Mayà, 22 juny 1714
  1714, 24-juny. La família del General Moragues és alliberada (NH4-535-540)
  El 24-jun-1714 el General Moragues encarregà al Capità de Voluntaris Josep Bonet l'alliberament de la seva família en una operació llampec. Després la portà a la fortalesa de Cardona, a fi d'assegurar-se que no tornarien a ser segrestats. (GJMHMC-103)
  Vers el jun-1714 el Marquès del Poal rebé ordres de la Junta de Govern d'introduir un cos de 500 homes a Barcelona. El Marquès del Poal cridà a consell de guerra a Prats de Lluçanès i determinà que el General Moragues amb les seves tropes aturés els destacaments borbònics de Vic i montanyes servint de distracció, en particular del destacament del general Bracamonte, comte de Fiennes i Firmacon, mentre les tropes del Marquès del Poal i el coronel Amill amb forçada contramarxa anessin cap a Barcelona, a la muntanya de Sant Jeroni de la Murtra. Reuniren fins a 3.500 homes i el coronel Amill arribà fins a Sentmenat, on fou atacat el 28-jun-1714 pel comte de Montemar. Les tropes del coronel Amill es batiren en retirada deixant enrera la major part de les municions, 20 morts i major nombre de ferits. El cos de tropes quedà dividit però el coronel Amill tornà a reunir-los a Gallifa i Sant Feliu de Codines. . (NH4-83-84)
  1714, 15-juliol. Els Consellers de Barcelona informen al General Moragues (NH4-411)
  En carta del 15-jul-1714 els Consellers de Barcelona informaren al General Moragues. (GMMC-148)
  Iltre. Sr.:
  El dia 7 del corrent respongérem a la del 3 donant a V.S. moltes gràcies per l'incessant desvetllament en trencar i trobar les pernicioses idees dels enemics, esperant que Déu continuarà en protegir nostra Justícia; la gran novetat que ens trobem quan deuríem creure que el Tractat de Rastatt, darrerament conclòs, hauria d'haver desahogat a nostres treballs, no sabem a què atribuir lo que avui dia succeeix, mancant-nos les cartes d'Itàlia, però creiem que serà efecte de la mala dels francesos.
  El dia 12 ocupà l'enemic la Creu de Sant Francesc i luego tirà una línia recta fins al mar. Els nostres homes, més de 800, i la nostra artilleria, féu estralls a l'enemic, llavors acudiren a socrorre'ls en nombre de 7 mil, segons el judici que férem des de la muralla. El General manà reitrar nostra gent, després que advertí la multitud d'ells.
  Nostra retirada fou feta amb bon ordre, però l'ardor de nostres tropes ocasionà alguna pèrdua, perquè s'havien internat massa a llurs línies; hem perdut poc menys de 200 homes, entre ells deu oficials, l'enemic ha perfeccionat la seva línia al Pont de les Bigues i d'allí a Casa Calvet, per a comunicar amb els treballs que tenen fets al Convent dels Caputxins de Mont Calvari.
  Els combois que esperàvem de Mallorca amb 50 embarcacions i els nostres navios de 30 i 35 canons entraren part d'ells el matí del mateix dia 9 i per falta de vent no pogueren entrar a la nit. Els enemics ens prengueren algunes embarcacions; donem a V.S. aquests veritables avisos perquè V.S. informi els pobles de la veritat que els enemics, segons costum, publicaran aqueixos successos del tot favorables.
  Hem enviat al marquès de Poal que junti el més crescut número de gent que junt a una sortida general que es farà des d'aquesta ciutat, pugui carregar sobre un dels quartels dels enemics i fiats amb l'ajuda de la Divina Providència, aconseguir lliurar-nos de la tirania enemiga, executant-se aquesta resolució com esperem deurà V.S en vigilar amb la seva gent a destorbar els destacaments enemics i que junt amb el Marquès de Poal pugui ser del tot heroica l'empresa i major glòria de nostra llibertat.
  No ens queda el dubte que V.S. començarà amb aplicació, amor i zel a la llibertat d'aquesta afligida Pàtria, assegurant que aquesta ciutat quedarà amb la major gratitud.
  Déu guardi a V.S. molts anys, B.L.M. de V.S. dels seus més segurs servidors.
  Barcelona, 15 de juliol de 1714
  Els Consellers de Barcelona a l'Excm. General Josep Moragues
  En carta del 25-jul-1714 el Marquès del Poal informà al General Moragues de les ordres que havia rebut de la Junta de Govern de socorrer a Barcelona i donada la impossibilitat de conferenciar directament, li cedeix de manera informal la defensa del rerapaís. (NH4-180) (GMMC-158)
  Trobant-me amb la precisa ordre de passar al socors de nostra aimada i obligada capital, tennt ja les instruccions per la seva execució de part de l'Excm. Sr. D. Antoni Villarroel per a practicar-ho com desitjo m'és precís passar-ho a notícia de V.S. sentint fiar al paper aquesta expressió per no haver-nos vist i no poder-ho fer, jo per la impossibilitat en què em trobo de diexar de vista a Barcelona, trobant-me en vetlles d'obrir bretxa pel compliment de l'ordre, tinc de dir a V.S. que deixant, en alguna manera, en defensa d'aqueixa muntanya, vegeu d'adjuntar la gent competent que a V.S. li faltés, per a poder entretenir els destacaments enemics (com hem fet fins aquí) perquè em desembarasaria la funció que aquells senyors m'ordenen faci promptament.
  La manera i disposició de practicar-ho, ho deixo a V.S. puix jo no puc dir-ho altrament, així per ser propi de la gran conducta i valor de V.S. com per ignorar la postura en què V.S. es trobi per a la seva execució, que era l'únic desig que m'assistia a conferir-me amb V.S., però no havent aconseguit i arribat l'indispensable cas sense donar-me temps per la resposta, suplico a V.S. es serveixi donar-me-la de tot luego, perquè qualsevol que fos pogués amb ella satisfer a aquells senyors i prendre jo les mesures més proporcionades per a poder concórrer a l'alliberació de nostra aimada i afligida capital.
  Crec que V.S. deurà tenir l'avís per les darreres que remití d'aquells senyors a V.S., puix així m'ho manifesten. El plaç per a la resolució és molt curt i així dins de cinc dies esperen merèixer a V.S. la resposta sense que obste ninguna dificultat, doncs totes deuen vèncer's en aquesta ocasió i aventurar el tot per el tot.
  Quedo de V.S. amb la més fina i resignada voluntat sol·licitant repetits preceptes de la meva major satisfacció. Gardeu-us Déu a V.S. molts anys i feliços que es mereixen i desitja ma amistat.
  Borredà i juliol 25 de 1714
  Despatxades 5 de la tarda a V.S.
  El Marquès de Poal
  General Josep Moragues Mas
  Post Data; Serveixi's V.S. de presentar als voluntaris l'adjunta ordre
  que m'ha tramès el Sr. D. Antoni Villarroel en nom de Sa Majestat
  1714, 1-agost. Carta del General Moragues als Consellers de Barcelona
  El 1-ago-1714 carta del General Moragues als Consellers de Barcelona. (GMMC-154)
  Excm. i Fidelíssim Sr.:
  Logrant la conjuntura del portador, no ometo participar a V.E. Fid. com havent tingut l'avís per lo Marquès del Poal que l'enemic passava amb un fort destacament a introduir algun socorro a Berga, accelerí les marxes amb lo meu destacament caminant nit i dia, però havent tingut l'enemic la notícia de la mia marxa, se despatxà luego prenent son retorno a Vic guanyant amb tota presura lo terreno que jo li anava a ocupar pel la qual causa havent tingut avís que havia romput al Marquès me resolguí a apressurar amb la cavalleria la marxa deixant la infanteria, que per trobar-se atropellada, i per una contramarxa que hagué de fer, no pogué seguir, arribí dia 8 al matí a Prats de Lluçanès, on descobrí l'enemic, i havent enviat al coronel Ermengol que acudís amb sa infanteria, que luego a son arribo passí a reconèixer l'enemic, i veient que prenia la marxa lo carreguí i se'ls féu fer un bon rato foc seguint-lo fins a Olost, on me mantinc avui..
  La pèrdua sua és algo considerable, sa marxa i retirada apressurada. De quant obraré i executaré ne donaré part a V.E. Fid. assegurant-li que em desvetallaré i aplicaré en quant puga per lo logro d'operacions encaminades a la llibertat de la Pàtria i servei del Rei. Dos tincs escrites a V.E. Fid. i fins avui no tinc resposta de ninguna.
  Quedo amb tot rendiment a l'obediència de V.E. Fid. suplicant al Senyor guarde a V.E. Fid. molts anys..
  Olost i agost 1 de 1714
  Excm. Sr. Moragues
  1714, 13-15-22-agost. Els Consellers de Barcelona informen al General Moragues
  El 13-15-22-ago-1714 els Consellers de Barcelona informaren al General Moragues de la Batalla del Baluard de Santa Clara. (NH4-178) (NH4-429) (GMMC-162)
  Apreciem com és just la V.S. del 10 del corrent i les expressions amb què el seu conegut zel i valor ens avisa d'empenyar-se sense perdre instant a la importància del nostre socors; efectes iguals al concepte experimentat de la bona conducta de V.S. quedem del tot lo que nos insinua amb la deguda gratitud estranyant que de quatre vegades que hem escrit a V.S. en el terme de 28 dies i en particular de la que vam escriure el dia 7 del corrent refereint el present estat d'aquesta capital, no tinguem notícia, instant que sense pèrdua de temps influeixi amb eficàcia a nostre alleugerament. Totes les cartes adreçades al marquès de Poal s'han extraviat i per lo que poden els accidents destrobar que arriben a les seves mans, repetim en aquesta la suma dels continguts en lo nota inclosa, afegint lo sobrevingut.
  Trobant-se els enemics sobre l'estacada el dia 12 feren foc al ratllar l'alba a una minca de l'angle capital del Baluard del Portal Nou i luego avançaren amb molta força i al mateix temps amenaçaren la mitja lluna de Santa Clara que ja tenia bretxa capaç de pujar 40 homes de front. Els enemics després de mitja hora de resistència quedaren senyors d'un i altre angle, acudiren per la presència de nostre General Comandant. S'aconseguí al cap de poc temps desallotjar-los d'un i altre Baluard a costa de 140 homes morts i fertis, essent els primers el tinent coronel D. Joseph Paysà i els capitans de la Coronela D. Magí Ninot i D. Joan F. Masdeu, un capità del regiment de Sant Narcís i 6 oficials menors. Dels enemics ens diuen avisos que perderen a Santa Clara 500 homes i en la Porta Nova 600, creiem foren més respecte que l'artilleria del Baluard de Sant Pere carregada a cartutxos els féu molt de dany. L'enemic no escarmentà en aquests successos; el 13 a les 10 de la nit avençà altra volta amb major força la mitja lluna de Santa Clara, que la nostra gent rebutjà per dos vegades, repetí per tercera vegada amb doble força, perquè l'espai de tot el front que estava arruïnat li'n donava lloc. Durà l'obstinació del foc fins les 12 de la nit que els enemics s'hi allotjaren ocupant tot l'angle capital. Nostres tropes i la Coronela, des d'aquesta hora i fins prop del matí, per 5 vegades emprengueren desallotjar-los, la gran obscuritat de lanit, la multitud d'enemics i la desgràcia de posar-se foc a la pólvora, féu estralls en les nostres tropes, aquest dolorós accident impedí poder-los desallotjar aquella nit.
  El general comandant i el general Bellver, que es trobava allí, reconegueren la manera com l'enemic s'havia fortificat i destinaren al general de granaders i fusellers i companyies de la Coronela, que disposà ordenar-los per tres parts. A les 12 del migdia ordenà la senyal d'avançar, aconseguint-ho amb el més intrèpid coratge i amb instants de temps i a cops de boioneta pocs dels que l'ocuparen quedaren en vida. Avui es troba la gent molt fortificada, l'encertada disposició dels nostres generals i el valor de nostra gent, no és possible d'explicar-ho.
  Dos avisos ens diuen que l'enemic ha perdut tres mil homes i major nombre de ferits i tos els generals que manaren l'acció. Nosaltres hem pedut en tota la nit 400 homes i en l'avenç del migida solament 10, la nostra gent es troba fortificada en els Baluards i amb gran ànim i els enemics consternats es fortifiquen al peu dels Baluards i discurrim que treballen a alguna mina.
  La bretxa que resta entre els dos Baluards està en poder ser avençada, però fins avui no ho han fet. Nosaltres fem treballar dia i nit a les trencadores i altres reparacions per a la defensa, permaneixent resolts a fer-ho fins al nostre darrer alè, esperant de la Divina Providència protecció i comprenent que V.S. junt amb el marquès de Poal i coronel Ermengol Amill (aquí els donem els mateixos avisos) ha elegit Déu per instruments de nostra alliberació, no dubtem de V.S. practicarà promptes i necessàries disposicions amb els referits i contribuirà amb son patrici afecte a l'important socors que necessitem, que per ser d'extrema necessitat serà doblada la força guanyant les més mínimes, instant-les per a aconseguir aquest comú alleugerament, encara que sembla per ara ésser sols d'aquesta capital, creiem suplicant a la Divina Providència guarde a V.S.
  Barcelona, 15 d'agost de 1714
  Il·lustre Sr. D. General Moragues de Vs. els meus més segurs efectes.
  Els Consellers de la Ciutat de Barcelona
  1714, 22-agost. El General Moragues informa al Governador de Cardona (NH4-181)
  En carta del 22-ago-1714 el General Moragues informà al Governador de Cardona.
  1714, 1-setembre. Els Consellers de Barcelona insten socors al General Moragues
  Vers el set-1714 els Consellers de Barcelona trameteren instàncies de socors al General Moragues informant-lo de l'estat de la plaça. (NH4-178)
  1714, 12-setembre. Barcelona capitula al Duc de Berwick
  El 12-set-1714 Barcelona capitulà al Duc de Berwick, amb la paraula d'honor d'aquest de fer acomplir allò acordat en la capitulació.
  1714, 18-setembre. Cardona capitula
  El 18-set-1714 la fortalesa de Cardona signà capitulacions
  1714. El General Moragues segueix la seva dona cap a Sort (NH4-535-540)
  El 1714, enlloc d'emigrar amb la resta d'oficials de Cardona, el General Moragues anà cap a Sort amb la seva muller.
  1714, 22-setembre. Repressió borbònica contra els militars
  El 22-set-1714 són detinguts els oficials de la Plana Major de l'Exèrcit de Catalunya que encara restaven a Barcelona.
  1714, 10-novembre. Ban prohibint l'emigració sense passaport sota pena de mort
  El 10-nov-1714 es publicà un Ban prohibit que cap català s'absentés de Catalunya sense passaport sota pena de mort
  1714-1715. Pressions als familiars del General Moragues (NH4-535-540)
  El 1714-1715, el seu cunyat Jacint de Giralt, pressionat pel comandant borbònic de la Conca de Tremp, li entregà citació on li precisava que s'havien de reunir. Malgrat la intenció del General Moragues de passar a França, el seu cunyat el convencé recordant-li que si emigrava els oficials borbònics en farien patir les conseqüències als seus familiars.
  1714-1715. El General Moragues es reuneix amb l'oficial borbònic a Tremp (NH4-535-540)
  El 1714-1715, el General Moragues es reuní amb l'oficial borbònic a Tremp. Aquest li informà que havia d'anar a Barcelona. Si s'hi negava el faria presoner.
  1715. El General Moragues arriba a Barcelona (NH4-535-540)
  El 1715 el General Moragues es reuní amb l'oficial borbònic Príncep de Tserclaes-Tilly, qui li negà passaport d'emigració i li ordenà presentar-se diàriament.
  1715, 26-febrer. El General Moragues redacta testament
  El 26-feb-1715 el General Moragues redactà de manera preventiva el seu testament. (GJMHMC-115)
  El testament fou guardat per la seva muller. El 9-jun-1725 fou copiat i registrat en el segon llibre de testaments del notari Francesc Rossell a instàncies de Mn. Joan Valls, beneficiat del Pi i procurador de Magdalena de Moragues i Giralt. (GJMHMC-115)
  Mossèn Antoni Pladevall n'ofereix una trasncripció al seu llibre: El General Moragues, heroi i màrtir de Catalunya, pàg. 163. La còpia registrada el 1725 es conserva a l'Arxiu Històric de Protocols de Barcelona, Notari Francesc Rossell. Liber secundus testamentorum 1704-1743, s.f.
  1715, 10-març. El General Moragues intenta fugir de Catalunya (NH4-535-540)
  El 1715 el General Moragues intentà fugir de Catalunya amb d'altres oficials i s'embarcaren de manera inadvertida en una nau que anava cap a Maó. Estant a alta mar l'enginyer Santacruz l'anomenà, involuntàriament, pel seu grau de General. El patró de la nau s'espantà i fingint mal temps precisà que calia retornar a Barcelona i els desembarcà. (GJMHMC-117)
  1715. El General Moragues i la resta d'oficials són traïts (NH4-535-540)
  El 1715 el General Moragues contractà una nau a un home de la Ribera anomenat Jacint xxx. Aquest hi accedí inicialment, però en realitat els delatà a les tropes borbòniques.
  1715, 21-22-març. Es mobilitzen les tropes borbòniques (RBRC-39-43)
  La tarda del 21-mar-1715 es van mobilitzar 40 soldats a les ordres del Sergent Major borbònic de Barcelona. A les 22:00h sortiren de la ciutat i esperaren a les roques de Montjuïc, prop de de l'ermita de Sant Bertran, coneixedors que el General Moragues i la resta d'oficials estaven amagats a la cova dels argenters. Malgrat que els podrien haver capturat aleshores, esperaren a que intentessin embarcar-se, de manera que el delicte fos mereixedor de la pena de mort.
  1715, 22-març, 03:30h . El General Moragues és detingut (RBRC-39-43)
  * [La font anònima de Castellví cita erròniament el 20-mar-1715] (NH4-487) (NH4-535-540)
  El 22-mar-1715, 03:30h, els fugitius sortiren del seu amagatall esperant embarcar-se en la nau que havien contractat al Jacint xxx; les tropes borbòniques capturaren al General Josep Moragues, Pere Martir Castells, Francesc Descatllar i Tord, Jaume Roca àlies "Jaumich", i Pau Massip, poguent escapar Jaume Batalle [Jaume Basllar / Basellar], àlies "Capità Paloma", que era el mosso del General Moragues.
  El 22-mar-1715, 04:00h, ja eren a les presons de Barcelona.
  1715, 27-març. El General Moragues és executat
  El 27-mar-1715 el General Moragues fou executat. (NH4-487) (NH4-535-540)
  Fou executat sense honors com a militar, sinó com si fos un home vil, un criminal sedició, descalç i amb camisa de penitent; fou arrossegat viu pels carrers per un cavall, després fou degollat, i finalment esquarterat. Els 4 quarts del seu cos foren portats a la Trinitat com era costum, i el seu cap decapitat fou posat en una gàbia que penjava del Portal de Mar de Barcelona. (GJMHMC-122)
  El General Moragues fou el militar català de més alta graduació més durament executat i humil·liat. La seva execució tenia per fi servir de càstig exemplar i atemorir als catalans resistents al domini absolut de Felip V. (GJMHMC-124)
  1715, 27-març. La calavera del General Moragues es posada en una gàbia
  El 27-mar-1715 la calavera del General Moragues fou posada en una gàbia sobre el Portal de Mar de Barcelona, amb un cartell que posava: Iosephus Moragas ob penetratum iteratae rebelionis scelus, bis Regis clementiam abusus, tertio tandem iustitiam periclitatus et expertus (Josep Moragues per haver comès el crim de repetida rebel·lió, haver abusat per dues vegades de la clemència reial, finalment la tercera fou fet presoner i executat per la justícia).
  Els tres incompliments a què feia referència el rètol en llatí eren haver capitulat el 1713 a Castellciutat i haver tornat a agafar les armes el 1714; no haver-se presentat a Cardona intentant passar a França, i intentar fugir de Catalunya contravenint el Ban del 10-nov-1714. (NH4-535-540)
  1715, 28-març. Ordre de captura contra el Capità Paloma, mosso del General Moragues
  El 28-mar-1715 Gregaori de Matas i Pujol redacta carta als comandants de Vic i Conca de Tremp ordrenat la captura d'en Jaume Batalle [Jaume Basllar / Basellar] àlies "Capità Paloma", el mosso del General Moragues i natural de Sant Pere de Torelló, que la nit del 22-mar-1715 havia aconseguit escapar. (GJMHMC-118)
  1719, 24-abril. La muller del General Moragues és bandejada de casa seva
  El 24-abr-1719 la muller del General Moragues i el germà d'aquesta Jacint Giralt, foren bandejats de casa seva a Sort amb l'orde del Capità General Maquès de Castel-Rodrigo d'anar a Lledia; els donaren a triar entre pagar una fiança de 8.000 lliures, o ser conduïts a Lleida com a presos, emmanillats, i escortats per les tropes borbòniques; optaren per pagar la fiança i a Lledia visqueren sota la custodia del tinent de rei José Lucio. (RBRC-259-262) (GAUS-559)
  1719, 4-setembre. La muller del General Moragues torna a Sort
  El 4-set-1719 la muller del General Moragues i el germà d'aquesta Jacint Giralt, aprofitant la sortida d'una multitud per presenciar l'execució d'un "sedició" als afores de Lleida, aconseguiren esxapar i tornaren a Sort. (RBRC-259-262) (GAUS-559)
  1720, 30-gener. La muller del General Moragues és detinguda
  El 30-gen-1720, havent les tropes borbòniques recuperat el control del Pallars, el comandant borbònic de Tremp rebia comunicació de Castel-Rodrigo sobre la detenció de la muller del General Moragues i el germà d'aquesta a la Seu d'Urgell. Per assegurar-ne l'empresonament Castel Rodrigo ordenà que fossin empresonats a Barcelona i els embargà els béns, i així mateix ordenà que fossin processats tots aquells que el 1719 l'havien ajudat a pagar la fiança de 8.000 lliures. (RBRC-259-262)
  El 17-feb-1720 es signava el Tractat de la Haia que posava fi de manera oficial a la Guerra de la Quàdruple Aliança. (RBRC-259-262)
  1720, 27-abril. Ban atorgant Perdó General
  El 27-abr-1720 es publicà a Catalunya un Ban atorgant Perdó General a tots aquells que haguessin estat bandejats o haguessin lluitat contra les tropes borbòniques durant la Guerra de la Quàdruple Aliança, llevat dels que ja estaven empresonats abans. El Ban no afectà ni a la muller del General Moragues ni al germà d'aquesta, presos a Barcelona. (RBRC-259-262)
  1720, octubre-novembre. La muller del General Moragues suplica alliberament
  El oct-nov-1720 la muller del General Moragues i el germà d'aquesta adreçaren sengles memorials a la Cort de Felip V suplicant ser alliberats. La Cort de Madrid passà els memorials a la Reial Audiència de Catalunya i al Capità General de Catalunya Caetano d'Aragona, que resolgueren que havien de pagar una multa i els tràmits judicials. (RBRC-259-262)
  1720-1721. La muller del General Moragues suplica novament alliberament
  El 1721 la muller del General Moragues i el germà d'aquesta adreçaren novament sengles memorials suplicant a la Cort de Madrid ser alliberats i oferint el pagament de 1.000 lliures de belló. La Cort de Madrid remeté els memorials al Capità General de Catalunya Caetano d'Aragona, que el respongué a Madrid el 4-gen-1741 afirmant que tot allò que deien els germans era fals. La Cort de Madrid denegà l'alliberament. (RBRC-259-262)
  1721-1727. Alliberament de la muller del General Moragues
  En algun moment entre 1721 i 1727 la muller del General Moragues i el germà d'aquesta foren alliberats. (NH4-535-540)
  1725, 7-jun. Tractat de Pau de Viena. Fi oficial de la Guerra per la Successió
  1726, 1-setembre. Magdalena de Giralt escriu al Marquès de Rialb a Viena
  El 1-set-1726 Magdalena de Giralt redactà una carta a Ramon de Vilana Perlas, Marquès de Rialb i President del Consell d'Espanya a Viena so·licitant la seva mediació per demanar ajut a l'emperador Carles. (GJMHMC-130)
  1726, 13-desembre. L'emperador Carles insta mediacions a comte Königsegg
  El 13-des-1726 entregà la carta de Magdalena de Giralt i un memorial al comte Königsegg, instant-lo a prendre les mesures necessàries per reparar l'honor de la família Moragues. (GJMHMC-131)
  1727, 21-gener. El comte Königsegg lliura memorial a l'emperador Carles
  El 21-gen-1727 l'ambaixador imperial comte Königsegg lliurà memorial a l'emperador informant de les gestions dutes a terme a fi que la calavera del General Moragues fos retirada del Portal de Mar de Barcelona. (GJMHMC-131) (RBRC-259-262)
  1727-1-febrer. La Cort de Madrid accedeix a retirar la calavera del General Moragues
  Després de les repetides instàncies de l'ambaixador imperial Königsegg, la Cort de Madrid accedí l'1-feb-1727 a retirar la calavera del General Moragues. (RBRC-259-262)
  El 14-15-feb-1727 el Capità General de Catalunya ordenà retirar la calavera del General Moragues, deixant-hi però la gàbia amb el rètol sobre el Portal de Mar. (RBRC-259-262)
  1727, febrer-març. L'ambaixador Königsegg insta a retirar el rètol
  Vers el feb-mar-1727, la muller del General Moragues comunicà a l'ambaixador imperial Königsegg que el rètol vexatori continuava penjant del Portal de Mar; aquest insistí a la Cort de Madrid, que hi accedí i ordenà la retirada de la gàbia amb el rètol. (RBRC-259-262)
  1727, març. Es retira el rètol del Portal de Mar
  Vers el mar-1727 es retirà el rètol del Portal de Mar. (RBRC-259-262)
  1727, 6-març. S'informa per carta al comte Königsegg d'haver-se retirat la gàbia
  El 6-mar-1727 s'informà per carta a l'ambaixador imperial comte Königsegg que la gàbia i el rètol s'havien retirat del Portal de Mar. (GJMHMC-133)
  Família i descendents (SAP38-29)
  Va tenir 2 fills amb Na Magdalena de Giralt: En Joan Baptista de Moragues i Na Maria Anna de Moragues. Es varen exiliar al Sacre Imperi Germànic. El 1737 estaven a Voivodina. La filla va morir probablement vers el 1747, mentre que En Joan Baptista de Moragues fou nomenat Cavaller del Sacre Imperi. (GJMHMC-139)
  Posteriorment En Josep de Moragues i de Giralt retornà al Pallars on rebé el títol de la seva mare, Baró de Bressui. Vers el 1752 es casà a València d'Àneu amb Jaunària de Giner, amb la qual va tenir 4 fills. (GJMHMC-144)
  El seu hereu fou En Josep Maria de Moragues i de Giner, i els seus germans foren En Gaspar, Na Magdalena i Na Januària. El 26-feb-1770 Na Magdalena de Moragues i de Giner firmà capítols matrimonials amb En Francesc Nat i de la Sala, de la vila de València d'Àneu. (GJMHMC-144)
  Homenatge i Record (GJMHMC-147) (HGMHC)
  El 1887 el poeta Àngel Guimerà contribuí d'una manera extraordinària a la popularitat del General Moragues en publicar la seva poesia Lo cap d'en Josep Moragues.
  A partir d'aleshores es començà a recuperar la seva memòria fins que el 1933 el membre del Partit Nacionalista Català Daniel López demanà un acte d'homenatge al General Moragues. L'any següent, el 1934, es féu una festa pro-monument dedicat al General Moragues; la festa fou interrompuda per l'intent de boicot provocat per agents anarquistes.
  Placa que erròniament
  identifica la casa Baió de Sort
  com a lloc de naixement
  "El General Joseph de Moragas
  Nacido en esta casa
  Héroe de la montaña leridana
  en la Guerra de Sucesión, murió
  en Barcelona en marzo de 1715
  La Diputación de Lérida en su memoria
  el Dia de la Provincia de 1966"
  Després de la Guerra Civil Espanyola (1936-1939) la memòria del General Moragues es tornà a ocultar i no fou fins el 17-nov-1966 quan, amb motiu del Día de la Provincia de Lleida, es col·locà a la vila de Sort un placa que identifica erròniament la casa Baió com si fos el seu lloc de naixença. L'acte fou presidit pel president de la diputació i per l'alcalde la vila, el Sr. Ramon Aytés Pla, que aconseguí que en la placa hi aparegués la paraula "heroi", però amb la condició que no es fes esment del martiri del General. La censura franquista impedí que l'acte d'inauguració aparegués a la premsa.
  El 1979 En Lluís Pujal i Carrera publicà el biografia novel·lada semifantàstica que portava per nom General Moragues, pallarès insigne, i que amb pròleg de Baltasar Porcel persistia en l'error de fer-lo fill de Sort. D'aquesta novel·la se n'edità una segona versió el 1985 amb el nou títol de General Moragues, màrtir de Catalunya; tot i així però, i com en la primera edició, s'hi barregen inacuradament la fantasia èpica amb la història, persistint a difondre errors.
  al General Moragues a Sort
  l'any 1981
  El 20-des-1981 la vila de Sort aixecà un monument al General Moragues, un bust de bronze sobre sòcol de pedra obra de l'escultora Rosa Martínez de Madiroles. L'acte comptà amb la presència d'en Lluís Pujal i Carrera, de l'alcalde de Sort Antoni Comes, del Conseller Miquel Coll i Alentorn i del Molt Honorable President del Parlament Heribert Barrera.
  El 1984 la vila de Sant Hilari Sacalm féu el primer acte públic de reconeixement al General Josep de Moragues declarant-lo Fill Il·lustre; l'11-set-1984 li dedicaren un monument provisional en Plaça Josep Moragues de l'arquitecte Jordi Roca i Casademont, i que fou substituït pel monument definitiu obra de l'artista Domènec Fita l'any 1991. El fet que el General Moragues fos befat, torturat i mort, i el seu cap restés penjat en una gàbia exposada públicament al Portal de Mar de Barcelona foren els motius que impel·liren l'artista a escollir les portes i la gàbia, que, com la creu que mostra la seva intersecció, s'esdevenen en motius d'exaltació gloriosa, com ho és la creu pel cristianisme, superat el seu sentit inicial de burla i humil·liació.
  Monument provisional al
  General Moragues a Barcelona
  presentat durant l'homenatge del 1984
  es negà a autoritzar la col·locació definitiva del bust, que fou retirat
  L'11-set-1983, 30 emissores de ràdio de Catalunya varen emetre un programa especial que reivindicava la figura i la significació del General Moragues.
  D'aquest esforç nasqué la Comissió Pro-Homenatge, que el 9-set-1984 organitzà al Pla de Palau de Barcelona l'Homenatge Popular al general Josep Moragues. L'acte comptà amb la presència del President del Parlament de Catalunya Miquel Coll i Alentorn i de l'Honorable Conseller Macià Alavedra, però el president de la Generalitat Jordi Pujol es negà a assistir a l'acte. Durant l'homentage es descobrí un monument provisional dedicat al General Moragues còpia del que hi ha a Sort. Això no obstant però, l'Ajuntament de Barcelona no donà autorització per a què el bust fos col·locat definitvament.
  No va ser fins el 1999 quan l'Ajuntament de Barcelona autoritzà la construcció d'un monument dedicat a la memòria del General Moragues i reivindicat des del 1933; aquest està situat al Pla de Palau, molt a prop del lloc físic on va estar exposada la seva calavera com a escarni. Malgrat això però, no és aquest monument el que havien demanat els grups patriòtics. El monument es redueix a un pal d'uns 12 cm. de diàmetre que acaba en una asta de la qual oneja una bandera catalana; la base es revestida d'una cuirassa de bronze en la qual hi ha una inscripció. El suposat monument es completa amb 6 grans fragments de marbre blanc disposats en forma de muntanyeta.
  Altrament, diverses viles i ciutats de Catalunya han dedicat places i carrers a la memòria del General Josep de Moragues i Mas.
  Així mateix a l'Ermita de Sant Sebastià l'Ajuntament de Vic hi bastí el 1985 un monòlit d'honor als cabdills Vigatans que signaren l'anomenat Pacte dels Vigatans, ço és, la comissió de poders que el 15-mai-1705 delegaren en la persona de Domènec Parera per a què pogués negociar un Tractat d'Aliança militar amb el regne d'Anglaterra, tractat que efectivament es firmaria el 20-jun-1705. A fi de commemorar aquell fet es celebra anualment l'Aplec del Pacte dels Vigatans, durant la qual té lloc una recreació dels fets i es reten honors als Patricis Vigatans.