text: El Món | Una monarquia bananera
  Una monarquia bananera
  "La Constitució fou dissenyada expressament per garantir, mitjançant la violència militar i institucional, que ningú no provés de retornar a la legitimitat republicana"
  per Gemma Aguilera 01/12/2018
  591 morts entre el 1975 i el 1983 per violència política (terrorisme d'extrema dreta i extrema esquerra, guerra bruta i repressió), dels quals, 188 atribuïbles directament a la violència institucional. La Transició espanyola, presentada als ciutadans com un trànsit modèlic entre la dictadura i la democràcia plena, va ser en realitat un pacte entre el vell Règim i les forces pre-democràtiques per enterrar la memòria històrica del període republicà i la il·legitimitat originària de la monarquia 'joancarlista', que sobre el paper avortava el perill d'un nou enfrontament bèl·lic entre espanyols o la instauració d'una dictadura militar. Tot plegat, quedaria certificat en una Constitució dissenyada expressament per garantir, mitjançant la violència militar i institucional, que ningú no provés de retornar a la legitimitat republicana. El 'café para todos' i uns Estatuts d'autonomia limitats serien suficients per acontentar el nacionalisme perifèric. El 40 anys de Constitució espanyola celebren que aquest Estat, tret d'algunes excepcions històriques, sempre està disposat a absolutament tot per destruir la dissidència política. Amb guerres o amb jutges, policies i presons.
  El proper 6 de desembre, l'Espanya constitucional es vantarà del fet que cap altre país no pot oferir un context històric tan recent i brutal en el marc de la UE com una guerra contra la legalitat republicana, quaranta anys de dictadura i una falsa transició que encara avui protegeix els criminals de guerra i humilia les víctimes de la repressió franquista negant-se a anul·lar judicis sumaríssims. En cap altre estat democràtic es tolera la pervivència activa dels sequaços de les clavegueres repressives d'un règim dictatorial precedent. I és justament per aquesta excepcionalitat dins del context d'estats occidentals que pertanyen a la UE que Espanya es permet tenir presos polítics i exiliats, una justícia al servei del règim, policia violenta i un rei il·legítim que dóna ales a la violència institucional contra una part de la població. I aquí, de moment, no passa res.
  Espanya és un Estat moralment degradat per les seves elits. I el règim responsable d'aquesta immoralitat s'aprofita d'una societat anestesiada que, tret d'una minoria, resta impassible davant de la persecució política i judicial d'aquells qui defensen pacíficament una ideologia discordant amb la unitat d'Espanya. Aplaudeixen la brutalitat policial contra població civil desarmada, però també la impunitat de l'extrema dreta i la legalitat dels partits franquistes. Aquesta és l'Espanya que el 6 de desembre no hauria de tenir res a celebrar. Ser una vergonya per a la democràcia del segle XXI no és motiu d'orgull. Mentrestant, organismes internacionals i l'opinió pública mundial ja tenen una imatge molt nítida de què és Espanya observant la resposta violenta i colonial davant del pacifisme del moviment republicà català.
  PSOE = PP = monrarquía borbónica = genuflexión babeante . Catalunya desperta !!
  Es la diferencia entre un pais on els dictadors acaben penjats pels peus o amb un tret al cap i un altre on es mor al llit amb el brac de Santa Teresa al costat. Pero tambe entre un on fins i tot els democrates cristians combaten per la democracia amb les armes a la ma i un altre on fins i tot els comunistes fan de palanganeros dels hereus del dictador.
  Dibuixes una Espanya tètrica i antediluviana que només existeix en la imaginació dels qui odieu a Espanya. Potser aquests 40 anys han estat els més fructífers de la història de Espanya. Ens han situat al món com un país avançat, modern, atractiu i força tolerant en comparació amb molts d'altres. Clar que tb hi ha persones radicals i extremistes però son un minoria social, excepte a Catalunya on 38 anys d'intensa aculturització i renacionalització han propiciat aquest tipus d'anàlisis delirants.
  LA MONARQUIA ES PROPIA DE SOCIEDADES MENORES DE EDAD.
  Monarquies bananeres no hi ha
  Ara, repúbliques bananeres (reals o imaginàries) per donar i vendre.
  Sí, i fer veure que no passa res, banalitzar la injustícia és el que fan tots els que volen manar a qualsevol preu arreu del món. Camamilla en vena.
  Estem vivint en un pais descerebrat, fastigosament governat i amb gentusa imbécil votant "españolisme". O sigui: "podridura.es".
  Narcís ( . . gua/ idioma/ llenguatge, la cultura, els usos i costums àdhuc territori d"' una part de sa espanya "? ) ( PD : com pot ser possible que ses ' autonomies ' reben més del que donen així no cooperar gens ni mica amb el/ son estat i, damunt, ' recollir ' / fer- se'n amb diners no seus ?)
  El subtítol és prou clar .. i quin poble amo i senyor de sa existència, de son governament i de sa gestió pot permetre ' fàctics ' facin i desfacin al seu capritx ? PD : si els fatxets diuen som espanya i són tan ejpanyols ( fonètica Bono )/ espanyolers/ espanyolíssims : per què de sempre han malparlat, maltractat, escarnit, burlat, befat . . . mentit, enganyat, falsejat . . . infamat, difamat, injuriat, calumniat .. usurpat, plagiat, espoliat i anihilat . . . l'origen, la història, la llen . .