text: Pastís de formatge en copa
  DESCOBRIM ELS 20 XEFS DE LA CUINA CATALANA QUE VE
  Ràpida i senzilla Vegetariana Amb nens
  200 g de galetes tipus Digestive
  Formatge fresc originari del nord d'Itàlia que ha assolit una gran popularitat, gràcies a la seva presència al tiramisú, del qual és un component essencial. Inicialment específic dels mesos freds, avui ja es prepara durant tot l'any, a partir de la crema de llet (dita 'mascarpia' a la Llombardia), que es qualla amb àcid (generalment cítric o acètic) i es treballa a temperatures d'uns 90 ºC durant uns minuts, cosa que li dóna la textura cremosa característica, que el fa ideal per untar o per fer servir en pastisseria, i un gust dolç també força peculiar i agradable. D'aquí, també, que els italians no el considerin 'sensu stricto' un formatge, sinó un 'latticino', és a dir, un producte derivat de la llet que cal consumir amb una certa rapidesa, vista la tendència que té a ranciejar.
  o d'un formatge tipus Philadelphia
  50 g de sucre en pols (si no en teniu, feu servir sucre normal)
  200 g de maduixes
  El creuament natural de dues maduixeres de bosc que, el 1714, va fer el botànic François A. Frézier es considera l'origen de les actuals maduixes i maduixots, que, al Maresme, han trobat un microclima excel·lent per al conreu. La base de la flor és la part que engruixeix i agafa el color i la forma típics de la part comestible. A la superfície, queden les llavors, que cal eliminar al màxim, per evitar que la polpa s'aigualeixi. En ser una fruita que suporta poc la cocció, sol consumir-se en cru, ensucrada o amb nata o iogurt.
  100 g de melmelada
  Generalment sinònim de 'confitura' (tot i que alguns reservem aquest nom per a la cocció de fruita confitada i sense triturar), la melmelada és el resultat de la cocció d'una fruita qualsevol trinxada amb sucre. De fet, però, el nom deriva de la que els portuguesos preparaven amb el codony (el nostre codonyat), anomenat, allà, 'marmelo'.
  La proporció de fruita i sucre, situada en el 50% de cadascun en pes, es pot ajustar, gràcies a la pectina, un sucre complex que, en reaccionar amb els àcids de la fruita, forma molècules gegants responsables de l'espessiment. Un component que no totes les fruites tenen en la mateixa proporció i que, en el cas de certes melmelades, com la de maduixa, reclamen que s'hi incorpori, ja sigui amb la pectina pura o amb una altra fruita que en tingui molta (poma, per exemple) i suc de llimona, per aportar-hi àcid.
  Bateu el formatge mascarpone o tipus Philadelphia amb la nata líquida i el sucre. Si no sabeu fer anar el túrmix, millor que demaneu ajuda a un adult. Us ha de quedar una barreja amb una textura cremosa.
  Aixafeu la meitat de les maduixes amb una forquilla.
  Poseu les maduixes aixafades a la base de la copa. A sobre, poseu-hi les galetes trencades.
  Talleu la resta de maduixes a dauets i poseu-los sobre les galetes.
  Continueu-ho amb la crema de formatge.
  Per acabar, només queda posar-hi per sobre la melmelada de maduixa i ja ho podeu servir, ben fresquet.
  La fórmula per preparar una melmelada casolana amb qualsevol fruita –excepte amb síndria o meló, ja que contenen molta més aigua i les quantitats varien– és molt senzilla. Només cal posar la meitat del pes de la fruita en sucre i el suc d'una llimona. Coeu-ho a foc mitjà 30 min o fins que el suc de la melmelada quedi pres en un plat.
  Aquesta recepta també queda boníssima si la feu amb fruites del bosc. Proveu de posar-hi móres, gerds, nabius... Us quedaran unes postres delicioses!