text: Canigó - Betetistes dels Pirineus
  En aquesta pàgina trobareu tracks i rutes btt als voltants del Canigó i la seva zona d'influència com les Esquerdes d'en Rotja, la portella Rotja, la collada dels Avets i els pobles de Prats de Molló i Vernet les Bains.
  Colls de Retirada: Siern, Pregon, Ares, Vernadell i Malrem
  La Preste – coll de Siern – collada l'Ayade – veinat La Forgue
  De la collada dels Avets (Esquerdes d'en Rotja) al refugi de Conques
  Treking Cortalet Marialles
  La ruta btt que presentem permet donar la volta sencera al massís del Canigó, allunyant-se el mínim possible del perímetre d'aquesta enorme muntanya i és, en la seva major part, totalment ciclable. Aquest condició s'ha aconseguit llevat d'uns pocs kilòmetres, el tram clau entre Prat Cabrera i el Prat Mitjà. El recorregut transcorre íntegrament per les comarques de la Catalunya del Nord a on el Canigó representa un símbol essencial de la seva voluntat de catalanitat. Alhora, per a tots els catalans, els del nord i els del sud, és un element d'unió cultural per damunt de les fronteres polítiques, com així ho evidencia la "Flama del Canigó".
  Hem estructurat la Volta al Canigó en dues o tres grans etapes malgrat és factible realitzar-la en un sol dia, tal com es va fer quan va tenir lloc la prova, els anys 2006 i 2011, però això sols serà possible per a persones amb un alt grau d'entrenament, amb suport extern i que s'ho plantegin com una gran prova de resistència personal (en total, 130 km. i 4.220 m de desnivell acumulat de pujada). Observacions: redactat a partir d'un text de Manel Garcia i de Sergi de Campos.
  Es tracta de salvar l'enorme desnivell, que separa la vil·la de Prats de Molló, al Vallespir, de la carena sud occidental del Canigó pel coll de les Roques Blanques, carenejar fins el Pla Guillem, per finalitzar amb un gran descens, gairebé ininterromput, fins a la població de Vernet les Banys, ja en terres del Conflent.
  Sortim de la gran plaça que hi ha a l'entrada de Prats de Molló (750 m), travessant la porta de l'esquerra per entrar al casc antic de la població i anar a enllaçar amb la carretera (D115a) que, en pujada moderada, ens durà fins a la vora de l'estació balneària de La Presta i del nucli de cases de La Farga, que queden a la nostra esquerra. Poc després de deixar el desviament a la Farga, abandonem la carretera per agafar a la dreta una pista asfaltada (Km 7,6) on hi ha un rètol de "Reserva Natural". Continuem pujant entre bosc, deixem a l'esquerra la pista al Xalet de les Conques (Km 14,1). Estem en el territori d'una petita estació d'esquí de fons. Tot seguit passem pel costat d'una font i arribem al refugi des Forquets (Km 15,1, 1.612 m) i prosseguim fins que s'acaba l'asfalt (Km 16,6). L'estat de la pista va empitjorant progressivament fins que haurem de posar a prova la nostra habilitat per no haver de baixar-nos en alguns trams per la presència abundant de pedres i sorra. Tanmateix les vistes que hem començat a gaudir compensen àmpliament aquests petits inconvenients, ja que, a mida que hem anat guanyant alçada, podrem contemplar el proper cim del Costabona, els diversos cims del Canigó, i grans extensions que es perden fins el mar.
  Poc abans d'iniciar el merescut descens, podem observar, una mica allunyat a sota a la nostra esquerra, el nou refugi de Pla Guillem. Deixem una pista secundària a l'esquerra i baixem decididament per la pista principal, en un primer tram força malmesa. A mida que anem perdent alçada ens endinsem en un bonic bosc de pi negre. Passem pel costat d'un primer refugi lliure i tot seguit deixem a la dreta el refugi guardat de Marialles (Km 34,8; 1725 m), base d'un dels itineraris clàssics d'ascensió a la Pica. Seguim baixant, sempre per la pista principal. El seu estat ha millorat considerablement, però la presència de sauló, bonys i sots, fa més que aconsellable controlar bé la nostra velocitat i, encara més, si pensem que fàcilment podrem trobar vehicles de cara. Arribem al coll de Jou (Km 40,1; 1125 m) i seguim per una agradable carretera asfaltada, en baixada, fins el poble de Castell (43,9 Km; 860 m). Des de Castell , si ens queden forces, podem fer cap a Sant Martí de Canigó, que junt amb Sant Miquel de Cuixà, és un dels monestirs emblemàtics del Canigó. És una visita que, sens dubte, paga molt la pena, tot i que, per arribar-hi, haurem de superar un bon desnivell. Travessem la població i per la mateixa carretera, arribem a una rotonda. Seguim les indicacions fins el centre de Vernet els Banys (Km 47). Estem en una agradable població i, tal com fa suposar el seu nom, en una important estació balneària.
  A partir d'aquí haurem d'empènyer la bicicleta, flanquejant el puig dels Bassís, i fins i tot carregar-la a coll per superar alguns rocs i troncs caiguts. Passem un collet (Km 74,4 aproximadament; 1665 m) i seguim les marques de GR per un caminoi amb fort pendent entre el bosc, fins que trobem una bifurcació (Km 75,7; 1460 m). Aquest es un punt crític de la ruta, abandonem el GR, que ens portaria a Ballestavi, i prenem el camí de la dreta per arribar a un primer prat, on passem un filat (Km 76,5; 1375 m) i, poc després, en forta baixada a un segon, el Prat mitjà (Km 76,8; 1300 m), on agafem un corriol a la dreta fins arribar a una pista (Km 77,2; 1.236 m). Atenció!: encara que aquest darrer tram és factible, amb una mica de tècnica, realitzar-lo al damunt de la bici, és aconsellable fer-ho a peu per la gran abundància de punxes que fa molt fàcil tenir una punxada. Prosseguim, ja molt més còmodament, per la pista que desemboca en una estreta i sinuosa carretera forestal que seguim fins arribar a una carretera més ampla (Km 81,8; 900 m). A poca distància, a l'esquerra, tenim el veïnat de Vallmanya (possibilitat de pernoctar).
  Nosaltres seguim a la dreta fins el coll de Palomere (Km 87,3; 1.036 m), on prenem la segona pista que trobem cap a la dreta. Passem pel peu de la Torre de Batere i arribem a una carretera, som al coll de la Descàrrega (Km 96; 1393 m) . A poca distància, seguint per la carretera cap amunt, es troba el refugi guardat de Batere, a tocar de les abandonades mines del mateix nom que van estar en explotació des del segle II abans de Crist; fins fa pocs anys i de les que s'obtenia el famós "ferro del Canigó". La Torre de Batere formava part de tot un reguitzell de torres de guaita connectades entre sí. És troba situada estratègicament a la cresta que separa el Vallespir i el Baix Conflent. Girem a l'esquerra i gaudim d'una bona baixada. Deixem a la dreta el desviament a Leca i més endavant (Km 106,3; 855 m) abandonem la carretera per agafar una pista a la dreta. Seguim sempre la pista principal, la "Route Forestière du Bac de Leca", i anem guanyant alçada progressivament, descartant algunes desviacions laterals, fins que arribem a un indret on hi ha una font i unes taules (Km 113,7; 1252 m). Deixem un parell de pistes a la dreta i descendim fins una carretera asfaltada (D-74) que prenem a la dreta, passant, tot seguit, les cases de La Llau (Km 119,1; 907 m).
  Continuem per la mateixa pista asfaltada que travessa un bosc de gran bellesa, que ens farà força agradable la darrera pujada del dia, fins assolir el coll de Sous (Km 121,9; 1000 m). Seguim ara en baixada. Però, com tot el que és bo s'acaba, arribem ràpidament al nostre punt d'inici (Km 129,2 Km). Hem completat la "Volta al Canigó", un gran recorregut de bicicleta de muntanya que té tots els ingredients necessaris per esdevenir un recorregut clàssic.
  Distancia: 130 km. Desnivell acumulat: 4.220 m
  Altura màxima: 2.300 m. Altura mínima: 540 m
  Exigència física: Molt alta. S'ha de carregar la bici al deixar la pista al Prat Cabrera
  Observacions: Circular. Espectacular. Època aconsellable de juny a octubre perquè el Pla Guillem està a 2.300 m i sovint s'aguanta la neu fins a finals de maig. Podem accedir a Prats de Molló per la C-38 des de Camprodon, saltant pel coll d'Ares. També podem passar per La Jonquera i remuntar la vall del Tec des de Ceret per la D-115.
  Busquem un corriol que seguirem fins pràcticament Prats de Molló. A Prats ens dirigim per carretera cap a La Preste i ens desviem a l'alçada de Saint Saveur. Remuntem la pista que deixem a la corba de can Pitot per anar a buscar el coll del Miracle. Al coll podem triar entre baixar pel corriol balisat btt amb trams molt tècnics (ull no al track; seguiu les fites btt) o seguir per la pista donant una mica més de volta.
  Recorregut fronterer per les immediacions del coll d'Ares. Passarem a prop del Costabona, per anar a cercar la carena fronterera fins al coll d'Ares, sempre gaudint de vistes esplèndides sobre el massís del Canigó. Seguirem la carena fins al coll de Malrem i ens endinsarem en els boscos de Lamanère, per tornar a Prats de Molló gairebé sense tocar l'asfalt. Passarem per colls amb un significat històric molt diferent; uns van ser utilitzats per fugir de la república i els altres pels fugitius republicans. És un recorregut ciclista carregat d'història. Prats de Molló és un poble molt vinculat a la Catalunya de la primera part del segle XX.
  Sortim de la plaça de Prats de Molló (Km 0; 750 m), seguint la carretera (D115a) i seguim fins als Banys de la Presta. En el gran pàrquing a la sortida del balneari creuarem un pont i agafarem una pista que se enfila cap a les mines de Costabona. Seguirem pujant per aquesta pista pedregosa fins al punt clau en que, a la sortida d'una corba, s'inicia un sender a l'esquerra marcat amb una fita (Km 14,3; 1.507 m; altre opció és desviar-se uns abans i anar a buscar el coll tal com fem a Tanitos 2017). En menys d'un quilòmetre arribarem al coll de Siern (1.629 m), fita 514 de la carena fronterera. Des d'aquí seguirem carenant per senders i roderes de prat seguint el PR20, passant pel coll de Pany, coll Pregon, puig de la Clapa (1654 m) fins al pla de Meians (Km 20,4; 1.616 m). En aquest pla, passarem entre dues basses per anar a creuar una porta de la tanca i 200 metres mes avall trobar una pista ramadera que seguirem a la dreta fins a la carretera, que pujarem fins al coll d'Ares (Km 26,7; 1.511 m).
  A l'esquerra del restaurant trobarem tres pistes, agafarem la que puja i es dirigeix al coll Vernadell (1.370 m). Aquí deixarem la pista i prosseguirem per la carena fronterera fins al puig de la Clapa (1.401 m). Des d'aquest punt, seguirem camins amb marques de PR i senders de vaques fins al coll de Malrem (1.135 m) arrossegant a trams la bici. Si ens volem evitar aquest tram, des del coll d'Ares podem baixar per la carretera en direcció a Prats de Molló fins trobar la pista a la dreta que indica a Notre Dame du Coral i la seguim fins Lamanère.
  El coll de Malrem és possiblement un dels últims passos de l'exili republicà. Era el pas més dificultós, i fins a finals de febrer de 1939 uns pocs milers de republicans encara van poder fugir des de Beget mentre altres llocs de la frontera pirinenca ja estaven ocupats per les tropes franquistes. Van baixar del coll de Malrem fins a Lamenère, que tenia uns 300 habitants aleshores. La gent del poble va ajudar als refugiats, albergant dones i nens a l'escola, i van proporcionar allotjament a Can Barutti pels soldats republicans. Aquesta estada va durar només uns deu dies, fins que el govern francès va enviar un destacament de senegalesos que va conduir als refugiats cap a centres de reagrupament. El nom de Lamanère es deu a la presència de mines (La Minière). Circumdat por dos rius el Taix i el Lamanère.
  Creuem la tanca, girem lleument a la dreta i seguim un corriol fins la pista que seguirem fins Lamanère (no seguim les marques de la GR 83 perquè sovint hauríem de fer peu a terra). Abans de Lamanère agafarem una pista a ma esquerra abans d'un pont (804 m). En aquest punt podem decidir desviar-nos per anar a visitar el poble mes meridional de la França continental. Si és estiu, pot ser trobarem el bar obert i tindrem ocasió de parlar català amb algú dels pocs habitants que hi queden.
  "Dépendants des Seigneurs de Cabrens jusqu'en 1722, les paysans cultivaient le chanvre, le lin ou le seigle. Comme le sol était riche en minerais, vint plus tard l'exploitation de l'or, du plomb argentifère et du fer. A la fin du XIXème siècle, le sol s'appauvrissant, on vit naître l'industrie de l'espadrille jusqu'en 1981 où s'éteignit la dernière fabrique. Aujourd'hui, en se promenant sur les sentier, on peut encore voir les vestiges des mines ou au centre du village, la maison où se trouvait la fabrique d'espadrille."
  Tornant a l'itinerari, remuntarem sempre per la pista principal, que progressivament es va tornant herbosa i puja fent ziga-zagues. Trobarem una pista més important, 1.066 m), girem a l'esquerra i seguim fins al coll de la Sella (1.185 m). Baixem uns pocs metres de carretera i tombem a la dreta per una pista que baixa fort. En una cruïlla (957 m) deixem la pista principal que va al mas Gironella i baixem per la pista herbosa de la dreta. Seguim baixant per pistes cada cop mes tancades, però que finalment ens portaran fins a la carretera D-115, a menys d'un quilòmetre de Prats de Molló.
  Punt de sortida i d'arribada: Prats de Molló
  Altura mínima: 750 m. Altura màxima: 1.650 m
  Desnivell acumulat: 1.520 m
  Exigència física: Esport. Dificultat tècnica: Mitjana, amb trams de sender i roderes.
  Època recomanable: Evitar l'època més crua de l'hivern. S'ha d'arrossegar la bici desprès de coll d'Ares.
  Observacions: Descripció a partir d'un text de Manel García. Circular. Coincideix a la carena fronterera amb la transpirenaica Axial. Podem accedir a Prats de Molló per la C-38 des de Camprodon, saltant pel coll d'Ares. També podem passar per La Jonquera i remuntar la vall del Tec des de Ceret per la D-115.
  La Preste – coll de Siern – collada l'Ayade – veïnat La Forgue
  Aquesta curta ruta amb sortida a La Preste ens permet pujar al coll de Siern i baixar a la collada de l'Ayade i al veïnat de la Forgue. De pas coneixerem l'inici de la pujada a les mines de tungstè, la baixada del coll de Siern del centre btt i la pista/camí fins la collada de l'Ayade i el corriol pel bosc fins el veïnat de la Forgue. Observacions: Es pot connectar amb la ruta 15 i la 17 del centre btt sortint de Prats de Molló i amb qualsevol ruta de la zona. En aquest cas per baixar del coll de Siern utilitzem la proposta del centre btt que sembla més curta i més ciclable per sortir a pista que la utilitzada a Colls de Retirada i la transversal d'Escapa 2017 Vernet – Camprodón – Vic – Sabadell.
  Aquest és un enllaç per baixar de la collada dels Avets al bell mig de les Esquerdes d'en Rotja. Trams tècnics, trams incomodes pel mig del bosc i prats en el que baixem dels 2.240 m als 1.600. Implantejable de fer amb la bici de pujada. Obaervacions: treking.
  Aquest track uneix els refugis de Cortalets i Marialles sense passar pel cim del Canigó.
  Refuge Conques: +33 9 88 66 66 37
  Ermitage Notre Dame du Coral: +33 6 62 84 30 55, +33 6 62 87 31 38. notredameducoral@gmail.com; a 4 km del poble en direcció al coll d'Ares
  Bar restaurant al centre del poble (a temporades)
  Molló: Restaurant l'Enclusa: 972 74 02 65. Hotel Calitxó 972 74 03 86.
  Gîte d'étape municipal + 33 670 90 76 28 (8.5 euros per nit a l'estiu 2012)
  Als anys 70 un s'implantà un centre per a la pràctica d'esports d'hivern a la falda sud del massís del Canigó, entre les cotes 1700 i 1850. La pràctica d'esquí alpí estava servida mitjançant dos telesquís, i l'esquí de fons també hi era possible. Deixà de funcionar el 1997. Actualment hi és el refugi Conques al que s'arriba des de Las Preste.