text: Carta d'Ernest Maragall a Oriol Junqueras i Marta Rovira (Ernest Maragall)
  Les meves raons per afegir-me a la raó comuna
  8 min. Diputat al Parlament 01/05/2018 18:30
  Han passat ja quatre anys des que vam acordar una presència nostra, de NECat, a la vostra candidatura per a les eleccions europees del 2014. Allò em va permetre viure una experiència política intensa i apassionant al Parlament Europeu, un període curt però ple d'aprenentatges que, per cert, ens podran ser útils en el temps a venir. Però, des d'aleshores, a més del temps, han passat moltes altres coses. Algunes de magnífiques, carregades d'impuls col·lectiu, de qualitat democràtica, d'excepcionalitat europea; moltes, en tot cas, que ja són actiu permanent i inversió útil per al futur del país. D'altres, però, han estat una mostra terrible de la irracionalitat autoritària de l'Estat, amb qui hauríem volgut acordar el reconeixement del nostre dret a existir com a poble i a decidir sobre el nostre propi futur. La presó i l'exili són el seu únic missatge fins al present.
  En aquest escenari exigent, el rol d'ERC és ara ja del tot principal, però ho ha de ser encara més si volem, tots plegats, guanyar el doble repte que avui ens plantegem entorn dels conceptes de República i 'democràcia'. Hem parlat moltes vegades de com hem d'actuar per mantenir l'equilibri més eficient entre la unitat imprescindible per assolir els objectius republicans i la diversitat política que ens enriqueix i ens defineix com a societat complexa i moderna. No hi haurà República sense el gran espai progressista que ERC representa, però tampoc sense un ampli centredreta ben articulat políticament i sense la plena implicació dels diversos sectors d'esquerra més o menys radical que vulguin compartir estratègia i objectius centrals, com ja succeeix amb els amics de la CUP.
  En els propers mesos tots els àmbits d'acció política demanaran el ple compromís d'una ERC gran en presència i rica en diversitat ideològica interna però inequívocament compromesa amb l'objectiu republicà, concretat en cinc eixos prou explícits: la plena recuperació de les nostres institucions i la consegüent relació amb l'Estat; la vostra llibertat i retorn, la de tots setze, esclar; la concreció i el desplegament pràctic del que vol dir fer República, tot construint el país que ja som des de les institucions (Govern i Parlament), en íntima i continuada connexió amb la ciutadania compromesa al cent per cent; la preparació d'unes eleccions municipals en què ens ho tornarem a jugar gairebé tot; l'acció europea i internacional, que acabarà sent front decisiu de la nostra emancipació...
  Tenim al davant un període de màxima exigència que demanarà el millor de tots i cada un de nosaltres. Jo em comprometo a intentar-ho sense cap altra pretensió que la de compartir l'experiència amb vosaltres i amb tots els actuals i futurs membres de l'expedició republicana. Ja sabeu que soc contrari a l'expressió 'militants' i al concepte de militància, que sempre m'ha semblat ple de connotacions jeràrquiques i disciplinàries.
  Ara em toca a mi i voldria esperar que molts altres arribaran a les mateixes conclusions i faran el mateix pas. He tingut en aquests últims mesos el privilegi de coincidir en la tasca, encara forçosament incipient, del grup republicà al Parlament de Catalunya. He pogut constatar la solvència i l'alta qualitat humana i política de tots i cada un dels seus membres. Formen un equip potent i sòlid, amb dones i homes d'altíssim valor polític i social, els millors servidors públics amb què voldria comptar qualsevol país. El contacte directe i freqüent amb ells i elles és el que m'ha donat la raó de fons i ha estat l'últim estímul per fer aquest pas. A ells, a elles, ben especialment a vosaltres, Oriol i Marta, dec que avui us adreci aquestes línies i a partir de demà us dediqui el meu humil i millor esforç personal. Totes les abraçades, tot l'agraïment i tot el compromís per la vostra llibertat i el vostre retorn. El país us necessita i us espera.