text: Josep Perelló | Ciència i poesia
  (Tàrrega, 1974)
  Nascut a la ciutat de Tàrrega el 1974, el doctor Josep Perelló és actualment professor associat en el departament de Física Fonamental de la Universitat de Barcelona, membre del comitè directiu de la Xarxa Catalana per a l'Estudi dels Sistemes Complexos i secretari del degà de la Facultat de Física.
  Josep Perelló estudia els mercats financers des de la perspectiva dels sistemes complexos. Tant des del punt de vista teòric com empíric, treballa en l'anàlisi estadística de les dades de mercat i el seu modelatge a través d'equacions estocàstiques diferencials o de camins aleatoris. Recentment s'ha centrat en analitzar el comportament dels inversors no experts i en la creació de models de cooperació i de mobilitat humana.
  D'altra banda, va ser responsable de l'àrea de Ciències del Centre d'Arts Santa Mònica de Barcelona en representació de la UB (2009-2012). Seus són set projectes d'exposició a l'espai Laboratori, espai guardonat el 2012 amb el premi Antoni Caparròs per ser el millor projecte de transferència de coneixement de la UB.
  L'any 2013 Josep Perelló va crear un grup de recerca científica basat en la participació de les ciutats en les pràctiques artístiques, anomenat OpenSystems-UB. Aquest incansable científic també treballa en el projecte Barcelona Lab, promogut per l'Institut de Cultura de l'Ajuntament de Barcelona, que té com a finalitat consolidar la ciència entre els ciutadans. Tanmateix, participa en experiments científics basats en la mobilitat humana (BeePath, Science and Technology Fair 2012 and 2013), cooperació (DAU fira de jocs de tauler 2012) així com en el desenvolupament d'una comunitat urbana de cria d'abelles (Urban Bees 2012 and 2013).
  Josep Perelló és el coordinador de Sistemes Oberts, un programa de formació de professors d'Arts i Ciències, en col·laboració amb el MACBA (2012-2014).
  El seu poema La meva vida és un camí aleatori (2002) recull el pensament d'aquest polifacètic home capaç d'utilitzar el conceptes matemàtics per crear uns versos de fons totalment científic que reflecteixen la concepció del que és la seva pròpia trajectòria vital, des del neixement fins la mort. Una perfecta combinació entre la racionalitat d'un matemàtic i l'art d'un poeta.