text: Aspectes socials i culturals de l'e-learning - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure
  Aspectes socials i culturals de l'e-learning
  (S'ha redirigit des de: ASPECTES SOCIALS I CULTURALS DE L'E-LEARNING)
  Això no és un article enciclopèdic, és més aviat un assaig
  1 Tic i canvi social[1]
  1.2 Autors varis
  2 Societat en xarxa
  2.1 La societat en xarxa en el món educatiu
  2.2 Antropologia de l'e-Learning
  2.2.1 Interaccions
  2.2.2 Espai i temps
  2.2.3 Les TIC i les altres comunitats
  3 Situant e-L: Restrospectives des del social
  4 Aspectes socials, culturals i ètics de l'e-L
  4.1 El caràcter jànic
  4.2 Inclusió i exclusió
  4.3 Transformació del paradigma educatiu
  5 e-learning com a agent social
  5.1 La divisió digital
  5.2 Experiències de social e-L
  5.2.1 La casa de Shere Rom
  5.2.2 Projectes enfocats per immigrants
  5.2.3 Paideia virtual
  5.2.4 Altres
  Tic i canvi social[1][modifica]
  Des de l'aplicació de les TIC en el nostre món, ha fet que les nostres vides estiguessin en un canvi continu d'evolució. És cert que ningú pot amagar l'impacte d'aquestes en el nostre dia a dia, però també és cert que aquestes transformacions fan emergir un nou ordre social i cultural.
  És obvi que les relacions laborals s'articulen a a partir de tecnologies com el correu electrònic o els grups virtuals de treball cooperatiu. Al llarg de la recent història molts autors han vist les TIC com EL FUTUR de la nostra societat. Un exemple seria la novel·la Efecte 2000 de l'autor Mark Joseph [2] que parla sobre la possible apocalipsi a escala global d'un virus informàtic.
  Així doncs, podríem dir que les TIC han tingut un vincle molt especial dins de la nostra societat. És per aquest sentit, que molts autors han treballat, estudiat i explorat al voltat de les noves tecnologies com a clar referent pel nostre passat, present i sobretot, futur.
  Autors varis[modifica]
  El 1970, Brzezinski ja parlava de la societat tecnotrònica. McLuhan (1990), de l'era de l'electrònica o del veïnatge universal. Toffer (1981) va parlar de la societat postindustrial o de la tercera ona. Torres (1994), pel seu costat, parlava de la societat global i de les repercussions a gran escala que tenien els nous dispositius comunicatius. I Manuel Castells (1994) ens parla de la societat informacional o de la societat ara per a caracteritzar la naturalesa d'aquest canvi.
  Fou més tard, el 2004, quan el mateix Castells va qualificar la plataforma de l'Internet com "la infraestructura tecnològica i el mitjà organitzatiu que permet el desenvolupament d'una sèrie de noves formes de relació social".
  Societat en xarxa[modifica]
  La societat en xarxa en el món educatiu[modifica]
  La societat en xarxa no és més que un intent d'aclarir quin paper té l'educació en aquesta nova forma d'entendre la societat. A partir del que suggereix Colom (2002) el canvi que hi ha en la nostra societat influeix en l'àmbit educatiu, no tan sols en el currículum escolar, sinó també en el mateix sentit de l'escolar.
  Per això hi ha una pregunta que ens hem de formular: l'escola pot ajudar la innovació, o és el contrari una rèmora per a l'èxit d'aquest mitjà autènticament social? És cert que l'escola està per innovar i el mitjà està per ajudar a l'escola, per això podríem dir que l'un necessita l'altra.
  Si partim de la idea que l'educació té com a missió principal preparar els futurs ciutadans per a la societat del futur, inevitablement les noves tecnologies hauran de tenir un paper clau.
  Antropologia de l'e-Learning[modifica]
  Gràcies a les noves tecnologies a l'aula sorgeix un nou model de treball i per això, les interaccions entre el model tradicional i el model e-learning varien. Uns dels exemples més evidencials serien:
  TAULA DE LES INTERACCIONS ENTRE ELS DIFERENTS MODELS
  Presència dels actors en espai i temps Sí No és necessària
  Interacció Entre éssers humans Entre ciborgs
  Audiència Controlable Inabastable
  Context Físic i material Simulació
  Identificació de l'interlocutor Clara Efímera
  Identitat Estable Invenció, construcció i reconstrucció
  Si acudim a l'obra de John Dewey podem observar que al començament del segle XX el paper del cos havia d'anar més enllà de ser un simple espectador passiu de l'escenari pedagògic. Amb l'e-Learning podem córrer el risc de construir relacions i identitats incorpòries (ens trobem en un moment de transició).
  Un altre autor que hi va fer referència fou Michel Foucault que deia que els cossos en els contextos educatius són sotmesos a control.
  Espai i temps[modifica]
  Com molt bé diu Castells, "El nostre món es construeix en l'entorn, no sempre fàcil, de globalitat i identitat". La disposició del temps i de l'espai són aquelles que, en els contextos actuals, permetem situar l'e-learning. A continuació, hi ha el reflexe del que pensava Ferraté (2000) que plantejava en parlar de l'aprenentatge i la virtualitat:
  Coincidència en el temps No coincidència en el temps
  Coincidència en l'espai FORMACIÓ PRESENCIAL TELEAPRENENTATGE
  No coincidència en l'espai ENSENYAMENT PER RADIODIFUSIÓ ENTORNS VIRTUALS D'APRENENTATGE
  Com veiem en el quadre, mitjançant l'e-learning assistim a una reconfiguració d'aquestes estructures que permeten el que en altres formats seria impossible.
  Les TIC i les altres comunitats[modifica]
  El fet que les noves tecnologies arribessin a les nostres llars i llocs de treball, ha causat importants modificacions en diferents aspectes de la vida i de les relacions socials.
  El nou paradigma pedagògic del lifelong learning o educació permanent té un rol clau en la transformació de les societats i grups culturals desafavorits o en situació d'exclusió.[3]
  L'aprenentatge al llarg de la vida ja és un fet real, i la idea d'aquest aprenentatge vital la podem llegir al llibre que va publicar l'OCDE (Organització per la Cooperació i pel Desenvolupament Econòmic) que ens deia: "Ha de respondre a diversos objectius: afavorir la realització personal, reforçar els valors democràtics, animar la vida col·lectiva, mantenir la cohesió social i afavorir la innovació, la productivitat i el creixement econòmic".[4]
  Situant e-L: Restrospectives des del social[modifica]
  La tendència mercantilista que envolta el present i el futur de l'e-learning ha de ser balancejada per una mirada que accentuï la seva dimensió ambivalent i política i sobretot, el seu paper en la conformació d'una nova justícia social que permeti fer front, mitjançant l'educació, als reptes i les desigualtats creixents que viuen les nostres societats.
  Per aquest aspecte és necessari recollir un acerb important d'exemples, realitats i pràctiques capaces d'articular un sentit sobre la necessitat i la idoneïtat per al desenvolupament dels nostres ciutadans.
  "L'e-learning: el compromís de la universitat en la transformació de la societat".
  Aspectes socials, culturals i ètics de l'e-L[modifica]
  El caràcter jànic[modifica]
  Podríem dir que l'e-learning té un rostre jànic, és a dir, pot ser representat com una pràctica formativa amb més d'una cara.
  Per una banda ofereix la possibilitat d'obrir noves formes de relació, però per una altra, pot ser obstacle, ja que es pot convertir en una cosa que talli camins i rutes.
  Marco A. Dias ens parlava en aquest sentit quan plantejava "sóc dels que consideren que no es pot discutir els problemes referents a l'educació i a la formació sense tractar problemes socials més amplis, més generals". Doncs en l'àmbit educatiu podríem extrapolar-ho i dir el següent: i si no podem discutir de problemes educatius sense discutir de problemes socials, tampoc no ho podrem fer de l'e-learning sense tenir en compte la seva perspectiva personal.
  Davant d'aquesta reflexió, podríem dir que l'e-learning no és ni bo ni dolent, però no deixa indiferent a ningú. Quan parlem d'aquest concepte tan revolucionari, ho fem de les potencialitats educatives i no només d'explotació econòmica i comercial de determinats mitjans.
  Inclusió i exclusió[modifica]
  Actualment, com afirmen molts autors, és necessari reconsiderar els mecanismes d'exclusió social. Processos socials actuals, com l'informalicionalisme o la globalització econòmica, ha transformat de manera important les nostres societats.
  Si ens basem en el treball de David Casacuberta: [5] "La bretxa digital és un dels perills més greus a l'hora de consolidar un desenvolupament harmònic de la societat de la informació. Es tracta d'una divisió metafòrica que separa aquells ciutadans que poden usar les noves tecnologies en benefici propi d'ells que no ho poden fer".
  També s'ha de dir que de la mateixa manera que es transforma la idea d'exclusió també hem de considerar el canvi conceptual que recau en la seva paraula espectacular: la inclusió. És una cosa que també s'ha posat de manifest en els nostres temps i és que necessitem altres mapes per cartografiar, definir i parlar d'inclusió social.
  La inclusió social és alguna cosa més que accés digital o dotació d'infraestructures, fins i tot una mica més que alfabetització tecnològica. Sent conscients que no és fàcil posar en pràctica aquesta inclusió en la nostra societat, és necessari ancorar l'esperança en cada situació d'aprenentatge a la qual pretenem resoldre. només apropant l'e-learning, convertir-lo en un motor de transformació social i cultural, implica tenir un acerb d'actors, institucions i recursos importants, a més d'aconseguir que aquests treballin en la mateixa direcció.
  "No hi ha inclusió possible sense una bona detecció de necessitats".
  Transformació del paradigma educatiu[modifica]
  Segons el senyor Michel Serres, gran defensor del potencial educatiu de les noves tecnologies que operen en la virtualitat diu: "Una estimació pressupostària, encarregada pel govern francès, per a crear una universitat a distància en un suburbi de Paris era tan sols un 1% del que costava qualsevol institució acadèmica tradicional".
  Segurament els costos i les desigualtats que s'atribueixen a aquestes tecnologies no són més que els que ja tenim o hem experimentat en altres períodes històrics. És cert que encara estem lluny de poder conèixer el seu abast, però en una societat en la qual hi trobem conceptes que van lligats com integració, escolarització professional i educació, les plataformes virtuals tenen molt a dir i molt a fer.
  e-learning com a agent social[modifica]
  La divisió digital[modifica]
  El professor de la Universitat de Califòrnia, Marc Warschauer, parla de la reflexió que hem de fer tots plegats sobre el rol de les universitats en el compromís per a la transformació social. També ens vol introduir en la divisòria digital mitjançant reflexions i exemples de projectes de tecnologia[6] per a la comunitat (següent apartat).
  Experiències de social e-L[modifica]
  La casa de Shere Rom[modifica]
  Es tracta d'un projecte que serveix per a desproblematitzar les poblacions amb les quals treballa. És una adaptació de l'experiència 5th Dimension[7] que des de 1986 va desenvolupar el Laboratory of Compared Human Cognition. Malgrat que el projecte es va pensar per fer-ho a la comunitat gitana juvenil de Badalona, actualment s'ha ampliat a temes d'alfabetització d'adults.
  Projectes enfocats per immigrants[modifica]
  El sociòleg Rafael Casado[8] va dir, en parlar de l'educació a distància, "que el món sigui la teva aula". És cert que hi ha molts pedagogs i sociòlegs que anem en aquesta direcció, però no és un concepte nou. L'any 1998, el Ministeri de Treball i Assumptes Socials detecta la necessitat de formació d'un nombre important de persones immigrants. Gràcies a aquest estudi i al gran paper de IMSERSO (mitjançant la Universitat Ramon Llull) van poder observar que hi havia un seguit de dificultats per aquest sector com l'assistència dels estudiants del curs de postgrau a classes en format presencial. Per això, i gràcies a la fundació Pere Tarrés es proposa el canvi de grau en format de campus virtual. El segon problema, el d'accés a l'ordinador per molta gent, es va acabant resolent gràcies a les ONG dels territori.
  Paideia virtual[modifica]
  És molt important la importància que tenen els principals responsables d'aquestes plataformes. Primerament trobaríem el tutor de l'aula (cara visual del projecte pels estudiants), el formador virtual (funció bàsica connectada amb l'ensenyament-aprenentatge dels alumnes de l'aula virtual que té assignada), el director del curs (coordina i dinamitza, supervisa i ediciona els materials didàctics), el supervisor tècnic (supervisa el funcionament dels cursos).
  Algunes experiències i projectes que inclouen l'e-learning com a forma de superar l'exclusió social i digital són: e-Learning for inclusion, Migranorsk, Teleeducació en aules hospitalàries, Absoo o MAT2.
  ↑ Aspectes socials i culturals de l'e-learning (en català). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 95.
  ↑ Hargreaves, D.H.. Learning for Life: The Foundations of Lifelong Learning (en anglesa). New York: Policy Press, 2004.
  ↑ Aprendre à tout âge (en francesa). París: OCDE, 1996.
  ↑ Warschauer, Mark «Electronic literacies. Language, Culture and Power in Online Education.». Mahwah Lawrence Erlabaum Associates, 1999.
  ↑ Perspectives on Activity Theory (en anglesa). Cambridge University Press, 1999, p. 462 pàgines.
  ↑ Casado, Rafael «La Sociedad Global de la Información, en marcha.». Cuadernos de Comunicación e Innovación.
  Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Aspectes_socials_i_culturals_de_l%27e-learning&oldid=23599273»