text: Soler:"La conclusió és que ja hi pot haver batalletes a la rereguarda, mentre tinguem clar quina és la batalla grossa i qui tenim al davant" · Tribuna.cat
  Dimarts, 25 d'octubre del 2016 | 12:17
  Soler:"La conclusió és que ja hi pot haver batalletes a la rereguarda, mentre tinguem clar quina és la batalla grossa i qui tenim al davant"
  Toni Soler, Recull De Premsa, Ara
  En un article al diari Ara Toni Soler assegura que "hi ha una mena de sobiranisme mental que està fent de Catalunya un territori amb dinàmiques pròpies i batalles difícils d'extrapolar".
  I al respecte afegeix que "Això no afavoreix de manera automàtica l'independentisme, però posa en evidència que els partits que no tinguin una agenda catalana, una estratègia catalana, tindran poc a dir. Així veiem el PDECat, ERC, la CUP i els comuns batallant per l'hegemonia, mentre el PP, el PSC i C's s'enroquen en un resistencialisme que els aparta del nucli del debat".
  Així, per a Soler "Hi ha una batalla ideològica, que és la més interessant i la més difícil de resoldre, perquè els bàndols estan barrejats i les batusses tenen lloc a les rereguardes. La majoria independentista del Parlament, més o menys cohesionada quan es tracta del Procés, esmola les eines en les polítiques sectorials. I així, mentre Junqueras mira de pactar els pressuposos amb la CUP, amb Puigdemont i amb la realitat, el conseller Comín intenta revertir les polítiques del seu antecessor amb mesures com la compra de l'Hospital General de Catalunya. El PDECat hi veu una opció de marcar perfil i utilitza com a ariet la portaveu de salut de Junts pel Sí. Els exconvergents semblen espantants pel fet que JxSí dilueixi el seu perfil; precisament el que sempre han retret a ERC. ¿És una batussa real, o hi ha certa sobreactuació d'uns i altres? El joc és arriscat, però ja se sap que la transversalitat del sobiranisme provoca danys col·laterals".
  Pel que fa a Barcelona ens diu Soler "Aquí, rere el model de ciutat, la qüestió és quin paper juguen els comuns en el procés polític català, i dins d'ERC no hi ha acord entre els que creuen que cal seduir Colau per sumar-la al Procés i apartar-la del PSC, i els que troben que cal donar-li un bon ensurt (amb els pressupostos) per obligar-la a alinear-se en l'horitzó del referèndum i el previsible conflicte amb l'Estat. Al PDECat aquest debat no hi és: Colau és la rival ideològica -i viceversa- i la consigna és oposició sense matisos".
  I acaba "la conclusió és que ja hi pot haver batalletes a la rereguarda, mentre tinguem clar quina és la batalla grossa i qui tenim al davant".