text: Plató-Hume | filoselectivitat - Lluna Pineda
  Esquema comparatiu de Plató i Hume
  Tendència filosòfica Idealisme i realisme Empirisme
  Coneixement Els sentits ens enganyen i l'experiència només ens mostra una realitat aparent (món sensible). Parteix de l'experiència com a font I límit dels nostres coneixements.
  La raó és l'autèntica font de coneixement, ja que és l'única capaç de conduir-nos a conèixer el Món intel·ligible, el vertader.
  Els sentits ens mostren una realitat que és l'aparença per tant, ens proporcionen un coneixement cert.
  Per l'única cosa que podem fer servir la raó és pels judicis matemàtics i els lògics (que són relacions d'idees, que no amplien el coneixement).
  Realitat extramental, immaterial, eterna i invariable, que és el fonament i model dels objectes sensibles. Les coses són còpies de les idees.
  N'hi ha de quatre tipus i estan jerarquitzades: les de coses, matemàtiques, de valors i la Idea de Bé/bellesa, la idea superior, la causa de la resta d'Idees
  Innatisme L'ànima ja posseeix el coneixement de les Idees dins seu, només es tracta de recordar-lo. Per tant, l'ànima, en realitat, ja coneix de forma innata les Idees. No accepta l'existència d'idees innates. Defensa la màxima de Locke, la nostra ment, quan naixem és com un paper en blanc (tabula rasa)
  Psicologia L'home és una unió antinatural entre l'ànima, que pertany al Món de les Idees i el cos (Món Sensible). Coneixem a través de l'ànima, que pot recordar les Idees. Critica la idea de jo. No podem parlar d'una substància permanent quan només coneixem un conjunt de percepcions canviants (jo penso, jo camino, jo menjo, etc.)
  Món El món que experimentem és l'aparença, és una mala còpia del món vertader (l'Intel·ligible) i no constitueix cap fonament de realitat ni de coneixement. No podem estar segurs de l'existència del món perquè l'únic que coneixem són impressions però no sabem d'on venen. Qüestiona l'existència de la realitat física.
  Ètica Intel·lectualisme moral, el coneixement (de les idees ètiques) s'identifica amb la virtut. Només qui coneix el bé (Idea) és capaç de dur-lo a terme. S'han de controlar i reprimir els desitjos, les emocions i els impulsos sensibles.
  Emotivisme moral. La bondat o la maldat només la descobrim quan al nostre interior hi trobem un sentiment d'aprovació o de reprovació d'una acció. Les qüestions morals no depenen de l'enteniment sinó del sentiment.