text: La paraula ortodòncia ve de les paraules gregues ortos (recte) i odontos (dent). L'ortodòncia és la branca de l'odontologia que estudia el creixement del complex craniofacial, el recanvi dental i les anomalies de l'oclusió. El seu objectiu és corregir les irregularitats de les posicions dentàries.
  Quina és la millor edat per començar un tractament d'ortodòncia?
  És recomanable fer una primera revisió del pacient als sis anys, moment en què s'inicia el canvi de la dentició temporal (dents de llet) a la dentició permanent (dents definitives).
  De totes maneres, no hi ha una norma general pel que fa a l'inici d'un tractament d'ortodòncia, ja que dependrà del problema del pacient. Habitualment, els tractaments amb aparatologia fixa (bràquets) s'inicien al voltant dels dotze anys, quan el pacient ja acaba el recanvi dental, mentre que els problemes de tipus esquelètic (paladar estret, mandíbula prominent) amb aparatologia amovible o fixa (sense bràquets) se solen tractar entre els sis i els dotze anys perquè el resultat final siga més estable.
  Normalment, un tractament d'ortodòncia fixa (bràquets) dura uns dos anys. Tanmateix, hi ha problemes lleus que es poden tractar en un any o any i mig i problemes més greus que necessiten dos anys i mig o tres.
  La durada dels tractaments d'ortodòncia interceptiva per corregir problemes esquelètics pot variar en funció d'alguns factors, com ara la gravetat del problema, la col•laboració del pacient o la resposta dels ossos, entre d'altres.
  Quins tipus de tractaments d'ortodòncia hi ha?
  Bàsicament, hi ha dos tipus de tractaments d'ortodòncia:
  Tractaments interceptius: el seu objectiu és corregir problemes de tipus esquelètic (paladars estrets, mandíbules o maxil·lars mal col·locats), de manera que és recomanable aplicar-los abans que acabe el creixement craniofacial del pacient (entre els sis i els dotze anys, aproximadament).
  Tractaments amb aparatologia fixa: l'objectiu és corregir problemes dentals (amuntegaments, mal-posicions…), de manera que és recomanable aplicar-los quan ixen la major part de les dents permanents (dotze anys, aproximadament).
  Quins tipus d'aparells d'ortodòncia hi ha?
  Els aparells es poden classificar en:
  Aparells amovibles: de "posar i treure". N'hi ha una gran varietat, des de plaques per obrir el paladar a mentoneres o aparells per frenar el maxil·lar superior, a més dels típics aparells de manteniment en acabar el tractament.
  Aparells fixes: barres fixes que s'ajusten als queixals o, sobretot, bràquets. Els bràquets són uns artefactes menuts que es peguen a les dents per moure-les per separat. Poden ser metàl·lics o estètics (porcellana) que, com que són blancs, són més discrets.
  És veritat que els bràquets provoquen càries?
  El que provoca la càries no són els bràquets, sinó una higiene deficient per part dels pacients que permeten la presència contínua de menjar al voltant dels bràquets, cosa que afavorix l'aparició de càries. Per això és molt important extremar la higiene al llarg del tractament ortodòntic.
  L'objectiu d'un tractament ortodòntic és sempre estètic?
  L'objectiu d'un tractament ortodòntic no sempre és estètic. En corregir una malposició dentària i deixar les dents alineades, permetem al pacient raspallar-se bé els espais entre les dents més fàcilment, cosa que suposa una mesura preventiva contra l'aparició de càries o tosca. A més, una oclusió dentària correcta és fonamental per gaudir d'una bona masticació i allargar l'"esperança de vida" de les dents.
  Fins a quina edat es pot portar ortodòncia?
  No hi ha cap edat màxima per portar ortodòncia. Les dents es poden moure tota la vida. Normalment, el tractament s'aplica a pacients adolescents perquè, amb unes dents d'erupció recent i uns ossos menys consolidats, és més fàcil acon-seguir tots els objectius estètics i funcionals d'un tractament ortodòntic. En el cas dels adults, ens centrem únicament en col·locar bé les dents a l'arcada.
  Hi ha alguna ortodòncia invisible?
  Lògicament, un tractament ortodòntic no pot ser invisible. Els més discrets són els bràquets estètics (de ceràmica) o inclús bràquets linguals (en la part interna de les dents, de manera que no es veuen des de l'exterior). També existeixen una sèrie de fèrules transparents que hi ha que dur-les contínuament.