text: Plantes, bioenginyeria del paisatge, marges estables de rius i aiguamolls
  En els nostres rius i aiguamolls trobem plantes herbàcies amb unes propietats molt especials degut a la seva adaptació a una zona altament dinàmica: avingudes, sequeres, transport de sediments, etc. Clàssicament s'han utilitzat arbres i arbustos de ribera (salzes, verns, etc) per estabilitzar marges de rius però aquests, per ser efectius, necessiten uns requeriments mínims d'humitat difícils d'assolir en l'àmbit mediterrani.
  Ens referim a les tècniques d'estabilització amb material viu o enginyeria naturalística que es basen en la utilització de material viu: estaca, plantació, entramats, faixina, etc. A més de la humitat, un altre límit per a aquestes tècniques en zones d'alta pressió demogràfica és que el desenvolupament dels arbres en lleres, on s'ha reduït artificialment la secció, pot ser problemàtic en cas d'avingudes.
  Aquestes plantes tenen propietats que les fan idònies per a treballar amb elles en bioenginyeria fluvial. En el cas del lliri, per exemple, es clava literalment a terra amb una arrel pivotant que arriba a més de dos metres de llarg, i es plega completament al pas d'una avinguda perquè no pugui ser arrencada. El seu sistema d'implantació resulta molt interessant, doncs la introducció estratègica d'aquesta espècie pot resultar més rendible, en molts sentits, que una escullera. A més, aquesta planta no només pot aguantar el pas d'una avinguda sense ser afectada, sinó que també pot estructurar la base d'un marge fluvial impedint que l'aigua arrenqui altres espècies de caracter tapissant (per exemple, la introducció d'aquesta espècie al frontal dels aiguamolls de canyís per a la depuració terciària al riu Besòs, ha impedit moltes arrencades). D'altra banda, al tractar-se d'una espècie que en aigües eutròfiques, a les quals és molt resistent, pot arribar a crear unes fulles de gairebé dos metres, al doblegar-se protegeixen també el sòl.
  Un altre exemple és el canyís (Phragmites australis). Es tracta d'una altra herbàcia interessant que actua de forma tapissant combinant una resistència acceptable juntament amb una gran capacitat indirecta per a la depuració d'aigües. L'associació dels bacteris que actuen en la descomposició orgànica, en simbiosi amb els seus rizomes, és un sistema natural molt efectiu. Els mateixos bacteris que utilitzem a les depuradores convencionals d'aigües per al tractament biològic, el que es coneix com una sopa de bacteris, viuen associats al canyís. Aquesta espècie protegeix els microorganismes dels canvis ambientals que poden ser letals i crea una estructura estable.