text: Malerudeveure't: De cinema (setze): La cinta blanca
  Post de: El veí de dalt a les 10:25:00 p. m.
  Per més inri la vaig veure en V.O.
  Em va agradar molt tot i els adjectius que li has posat. Et quedes curt...I les faccions, les expressions i els ulls?
  Una llavor de la maldat en un silenci esgarrifós. També em pregunto on van anar la comadrona, el metge i el nen.
  Tindrà algun Oscar?
  Vinga que aquesta nit estaràs de guardia mirant-los!
  Joana jo tb la vaig veure en V.O. la vaig anar a veure diumenge i encara li dono voltes. Kuan l'acabi d païr us aviso d moment espreu sentats i em sap greu, vei, pro no crec q una comedia et tregui el desassossec.
  T'ho confirmo: és una gran pel·lícula. No sé si es pot considerar una obra mestra però és del milloret que he vist en un cinema en molts anys. Fa setmanes que la vaig veure i encara hi dono voltes cada dia... Salutacions!
  Has fet una bona descripció. També m'ha quedat desassosec i necessito una peli més amable.
  A mi també em va agradar molt i m'ha encantat la teua ressenya.
  M'has de passar l'email del blogger que t'escriu els posts seriosos. Cobra molt?
  on van anar a parar, oi?
  no, ja m'ho pensava
  que tal una de Cantinflas?
  l'ànima, tan sols.
  doncs a mi no m'ha impactat tant com diuen molts. tot i que em va agradar moltíssim, i em va fer pensar molt.
  encara que els fets no els vaig trobar especials de la època pre-nazi, sinó que em van semblar típics de les societats europees ... vull dir que ho vaig considerar semblant al que podia estar passant en aquella època per aquí a catalunya ... però potser vaig errada...