text: Francesco Molinari-Pradelli - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure
  Francesco Molinari-Pradelli (Bolonya, Itàlia, 4 de juliol de 1911 - 8 de juliol de 1996) fou un director d'orquestra italià especialitzat en òperes.
  4 juliol 1911
  8 agost 1996 (85 anys)
  Conservatorio Giovanni Battista Martini (en)
  Estudià en la seva ciutat nadiua amb Franco Ivaldi i amb Cesare Nordio, i es diplomà en direcció d'orquestra a Roma l'any 1938. Ja el 1937, s'havia distingit dirigint L'elisir d'amore a Bolonya. La Segona Guerra Mundial dificultà els seus progressos, però des del seu final la carrera de Molinari-Pradelli fou de primera línia, doncs aviat es presentà a La Scala de Milà i en els San Carlo de Nàpols.
  Va estar integrat en les celebracions verdianes de Busseto, el 1951, i posteriorment als Estats Units, a Viena (on dirigí cent quatre representacions entre maig de 1959 i juny de 1981, amb dinou títols, tots del més rigorós repertori) i en molts altres teatres d'òpera.
  Fou un notori col·lecionista d'art i una gran figura de la direcció orquestral italiana. A vegades també actuà com a pianista.
  Gaetano Donizetti: L'elisir d'amore amb Güden, DiStefano, Capecchi, Corena i l'Orquestra del Maggio Fiorentino.
  Gaetano Donizetti: Lucia di Lammermoor amb Scotto, Pavarotti, Cappuccilli, Ferrin i l'Orquestra de la RAI di Torino
  Gaetano Donizetti: Maria Stuarda amb Gencer, Verret, Tagliavini, Ferrin, Fioravanti i l'Orquestra del Maggio Musicale Fiorentino.
  Friedrich von Flotow: Martha amb Rizzeri, Tagliavini, Tassinari, Tagliabue i el Cor ed Orchestra Sinfonica della RAI.
  Giacomo Puccini: La bohème amb Pavarotti, Pellegrini, Bellesis, Nabokov i l'Orchestra del Teatro Municipale de Reggio Emilia.
  Giacomo Puccini: Turandot amb Nilsson (EMI, 1965)
  Giuseppe Verdi: La forza del destino amb Tebaldi, Del Monaco, Bastianini, Simionato, Siepi, Corena, Maionica i l'Orchestra dell'Accademia di Santa Cecilia di Roma.