text: La sanitat a Catalunya: resultats perillosament decebedors - Converses a Catalunya
  Els titulars són clamorosos: "50.000 assistents avalen el Cruïlla" "Barcelona torna a ser el centre de el món de la música en directe". I mentre això es publica sense gaire opinió crítica, Catalunya es transforma en el malalt de Covid-19 d'Europa i destaca dins del que ja és l'altre gran malalt, que és el conjunt d'Espanya.
  El mapa que s'ha fet públic, que relaciona el nombre de casos per 100.000 habitant, és aclaparador. Es veu gairebé tot Europa pintada de verd i la península Ibèrica en la seva major part dotada d'un color vermell intens, sense Galícia i el País Basc. En aquest moment som la gran excepció europea sobre la Covid-19, amb l'agreujant que la malaltia tendeix a continuar creixent.
  Som també la capital europea del botellot. Setmana rere setmana milers i milers de persones, majoritàriament joves, es concentren per beure, parlar i ballar en les platges sense cap mesura de seguretat en uns horaris que s'estenen fins a la matinada. La Guàrdia Urbana i els Mossos reconeixen que no tenen capacitat per tancar les platges o dispersar la població. La realitat és evident: estem en mans de les masses que al seu torn propaguen la Covid, mentre que la Generalitat fa de convidat de pedra, pren mesures insignificants i el conseller de Salut, Josep Maria Argimon, va en camí de convertir-se en un comentarista més de la jugada, en un observador, com si la cosa no fos massa amb ell.
  En una entrevista a La Vanguardia d'aquest diumenge passat diu coses tan interessants com aquesta. Quan se li pregunta si se li ha escapat de les mans la situació, respon: "No, no. El que tenim és un virus que té la funció d'infectar ". Genial, és una visió que inspira tranquil·litat per la capacitat que té de donar-nos seguretat de cara al futur. El virus fa la seva feina i a partir d'aquí "ampla és Castella". També augura que això va per llarg. Tres mesos més com a mínim i anticipa que la tardor serà crítica perquè "tindrem el virus respiratori sincitial -que la seva tia sap que vol dir-,la grip, la vacunació de la grip i la seva càrrega assistencial amb tot el cansament acumulat i encara probablement vacunant de Covid " . Un panorama fantàstic.
  Això sí, demana responsabilitat a la població, però els nostres càrrecs públics són al lloc que estan no per demanar, sinó per fer el que trobem a faltar, que són mesures a l'altura del problema, que cada vegada és més segur que comportarà la pèrdua econòmica de l'estiu i conseqüències dramàtiques de caràcter social passat el setembre.
  El que no es fa aflorar, començant pel mateix Argimon i amb ell el departament de Salut, és que amb els actuals pressupostos és molt difícil abordar a fons aquest i altres problemes. Per ser concrets, amb dades de l'Idescat i d'acord amb la despesa sanitària pública per càpita en dòlars i paritat de compra, és a dir considerant el nivell de vida de cada país, Catalunya està molt molt enrere, amb només 2.148,7 dòlars. A Europa pitjor que nosaltres només hi ha Portugal, Estònia, República Eslovaca, Lituània, Polònia, Hongria i Letònia. És a dir, països que tenen una renda per càpita molt inferior i que, per tant, poden dedicar menys recursos. Però fins i tot així la diferència amb Portugal és molt petita, perquè aquest país gasta 1.906 dòlars. Espanya queda mal situada, però ens supera amb 2.414,7 dòlars. És que la sanitat en general està mal finançada? Sí, però aquest fet no explica la pèssima situació catalana. Perquè la borsa de sanitat, la més gran de tota la Generalitat, serveix per finançar altres qüestions que no tenen mecanismes clars per a això, per exemple TV3.
  En l'arrel de tot això hi ha un sistema de finançament global, no només per a Catalunya, mal dissenyat, però també hi ha el fet que aquí es volen fer coses que sense modificar aquest disseny no es poden fer, com tenir la televisió que en termes d'audiència és la més cara d'Espanya.
  Quan parlem del fracàs de la Covid i de la saturació del sistema sanitari, també cal mirar més a fons i no quedar-nos en la superfície.