text: Moments de tendresa: FELIÇ ANY NOU I AGRAIMENTS...
  Gràcies, igualment, que els teus desigs et tornin multiplicats a tu i a la teva família. I això dels fumadors que només volen empeltar els altres amb el verí, és molt greu. I més si heu de sortir de qualque establiment, per mor de n'Oriol. Ja veurem on es colgarà en Gelat!
  Feliç any per a tots vosaltres i que el desig més gran que us don jo, és molta salut, sense salut no tenim res. I per contribuir a la salut, parlar del tabac, i de la seva prohibició, és ben acertada. I dic jo, a punt de prohibir-la per tots els baretos, restaurants, i pubs, que ara han allargat el termini fins al febrer per por a prerdre doblerets, com és que ara ja torna a ser legal comprar tabac als quiosc i papereries, quant s'havia llevat ja farà dos anys? ara que l'han de prohibir no volen perdre dinerets, i es podran vendre per a tot arreu, això ho trobau coherent?.-
  1 de gener de 2010, a les 11:30
  Molts d'anys, preciosa! Esper que aquest any que acaba de començar sigui ple de felicitat i d'alegria. T'estim, petita! Una besada!!
  1 de gener de 2010, a les 12:48
  Per molts d'anys. I que la sort vos acompanyi aquest any que ve.
  1 de gener de 2010, a les 14:51
  Moltes gràcies Marteta! Ja ho saps, jo també t'estim molt!!Ja m'agrada que hagis fet un comentari per aquí, t'esperava feia un parell de dies, besadetessssssssss
  1 de gener de 2010, a les 20:31
  Moltes gràcies germanet, igualment per a vosaltres! Vos vàrem enyorar, sobretot n'Oriol. Avui ha vist una foto vostra i, després d'haver-la mirat una bona estona, ha fet un somriure i vos ha assenyalat amb el dit...
  1 de gener de 2010, a les 20:33
  I a mi quee?
  1 de gener de 2010, a les 21:13
  Germanetaaa, pobreta, se m'ha oblidat, ehehheheehhehehehee, terrorífic, no? ehhehehe.Moltes gràcies guapa, el teu blog, per on para? ehehehhehehehehe
  1 de gener de 2010, a les 21:26
  El meu blog es mort hajahajdja
  1 de gener de 2010, a les 21:28
  M´ha emocionat que n´Oriol ens assenyali a una foto i que això li provoqui un somriure, hi ha res més tendre?? Petitóooooo t´enyorem. Petonets i felicitats pel blog
  Xisqueta, meam si li dónes vida...ehhehehe
  Carmeta, m'alegra veure't per aquests barris, deus estar ben agobiada amb tots els missatges que rebs del meu blog, ehehehhehee, si et molesta m'ho dius! I sí, n'Oriolet vos ha reconegut, ho he notat, i tant...Torna a estar ben constipat, llei de vida...En Biel bé, segur, ehehehe. Besadessssssssssssss
  Bona tarda, estimats veïns del poblat Gal!
  El cap d'any passat, de lluna plena, ben plena, sota l'estrella vermella, ens ha dut un any d'auguris sense reducció, ben purs d'essència de la terra lliure, ferma. Som i serem el què hem sigut sempre.
  Siguem irreductibles eterns… no ens deixem vèncer per l'imperialisme, vingui d'allà on vingui, sigui el què sigui. No necessitem ser emmudits per costums forànies, tenint la riquesa catalana. Tot i així, no excloem la saviesa que és arreu, sense fronteres.
  Una abraçada druídica,
  La Falbalà Pensàtix
  (alter ego de la Carolina Ibac)
  1 de gener de 2010, a les 23:08
  Una passada, clar que m'ha agradat i molt! Segur que a mon pare també li agradarà! Estic amb tu, i ho dic, els vostres comentaris dónen qualitat al meu humil blog!
  1 de gener de 2010, a les 23:15
  Moltes felicitats en el 2010! Aquest serà un any en el qual hem de concretar molts aspectes de la vida: sentiments, pensaments, accions... Hem de saber el que volem i dur-ho a terme; això sí, dia 31 de desembre de 2010 no hem de tenir pes de consciència per aquelles coses que al final no haguem pogut realitzar (parl d'aquells pròpòsits tan difícils de complir).
  A tu, Antònia,ja t'ho he dit ,però t'ho vull repetir: enguany ha de ser un any amb molta felicitat per a tu i la teva família. És el que mereixes.
  I sí, sense fum!!!!
  Cati, moltes gràcies! Evidentment, se nota que ets la meva millor amiga, ehhehe, per això em feia ganes que parlassis al meu blog, perquè em deixassis bé, ehehhehe. Tu també et mereixes el millor, aquest any serà l'any definitiu de la teva independència...Em deus un soparillo a ca teva, eh?¿?¿?¿?¿ Vull veure com cuines!