text: El 2005 el Govern de la Generalitat dóna llum verd al desdoblament de la variant sud de Lleida, que ha de permetre tancar una primera anella de circumval·lació que connecti totes les carreteres d'accés a Lleida i reordenar el tràfic de la ciutat. El projecte de construcció de la variant sud desperta un ampli debat polític i ciutadà sobre quin és el traçat més idoni per a aquesta via.
  Articles Relacionats: [2006:19]
  La variant sud de la ciutat de Lleida, situada al costat del riu Segre, a mig camí entre el mar i la muntanya, va entrar en servei a final de l'any 2003, poc abans de les últimes eleccions autonòmiques. A final de 2004, aquesta variant, d'uns 6 km de longitud, tenia poc trànsit a causa de les males connexions i de la poca operativitat de la via. L'anterior govern de la Generalitat, de Convergència i Unió (CiU), es va negar a construir-la amb dos carrils per sentit, en considerar que fins que no hi hagués una densitat de 15.000 vehicles diaris no era necessari desdoblar-la. Per contra, la Paeria afirmava que la variant només tindria una utilització real i positiva si disposava de quatre carrils, de més bones connexions amb les vies del voltant (N-240, AP-2, N-230 i C-13) i de bons accessos als polígons industrials d'aquella àrea.
  L'any 2004 va acabar amb negociacions entre la Paeria i el Departament de Política Territorial i Obres Públiques (DPTOP) del nou govern (encapçalat pel Partit Socialista de Catalunya, PSC) sobre el desdoblament de la variant sud de Lleida. Joaquim Nadal, conseller del DPTOP, es va comprometre a millorar algunes cruïlles d'aquesta variant, deixant el desdoblament per a més endavant. Tot i així, Àngel Ros (PSC), alcalde de Lleida, va reclamar al president de la Generalitat, Pascual Maragall (PSC), que prolongués la variant sud per connectar-la amb l'autopista AP-2 i l'autovia A-2.
  Llum verd al desdoblament de la variant sud de Lleida
  Al febrer, el Govern va encarregar a l'empresa pública Gestió d'Infraestructures S.A. (GISA) la redacció dels projectes i l'execució del desdoblament de la variant sud de Lleida, i també la seva prolongació en tots dos extrems per connectar-la amb l'autovia A-2 a Alcoletge i a Alcarràs. Aquesta nova carretera permetria tancar una primera anella de circumval·lació que connectaria totes les carreteres d'accés a Lleida i ajudaria a reordenar el tràfic, que en molts casos havia de creuar en aquell moment Lleida per l'interior. El Govern va aprovar aquests encàrrecs a GISA amb una reserva pressupostària de 80 MEUR. La decisió va sorprendre positivament la Paeria.
  Alguns dels projectes que havien de definir el desdoblament de la variant sud de Lleida, com la connexió amb l'autopista AP-2, ja estaven enllestits a principi de 2005, però encara s'havien de començar els estudis informatius dels traçats fins a Alcoletge i Alcarràs. La resta havien de concretar la connexió amb el ramal d'accés a l'autopista i la seva continuïtat cap al Baix Segre, i la construcció d'un pont sobre el riu Segre prop d'Alcarràs.
  Al novembre, Jaume Gilabert, delegat del Govern, va anunciar que només se n'havien realitzat els estudis. Al desembre, el projecte de construcció de la variant sud es trobava en procés de redacció.
  Traçat de la variant sud de Lleida
  A l'agost, Alexandre Sales, subdirector general de Planificació i Projectes de la Direcció General de Carreteres, va anunciar que la prolongació de la variant sud per l'extrem que aleshores s'acabava a la carretera d'Albatàrrec per enllaçar amb l'autovia A-2 obligaria a expropiar i enderrocar cases de l'Horta. Sales va apuntar que es reunirien amb representants municipals per consensuar un corredor que afectés el mínim nombre possible d'edificacions i que esperaven acabar l'estudi informatiu a final d'any.
  En un principi, el DPTOP preveia construir el nou tram de la variant sud íntegrament al terme municipal de Lleida. Aquest traçat, però, no satisfeia els alcaldes d'Albatàrrec, Montoliu, Torres de Segre, Sudanell i Sunyer, perquè afectava diverses partides històriques de l'Horta de Lleida, Malgovern, la Caparrella, les Canals, Rufea i Butsènit.
  L'itinerari alternatiu que proposaven els municipis esmentats allargaria la variant industrial que unia l'entrada de l'autopista de peatge amb l'N-340 i l'A-2 fins a la connexió a l'oest amb el nus des d'on partia la denominada variant nord. D'aquesta manera s'aconseguiria un motor econòmic que ajudaria a dinamitzar l'economia dels seus pobles. Baltasar Biosca (CiU), alcalde d'Albatàrrec, va afirmar que ja havien encarregat un traçat que feia avançar la variant més al sud que el que havia estudiat i proposat el DPTOP. Gilabert va descartar aquesta opció en considerar-la inviable amb la funció que corresponia a la variant.
  Al desembre, Gonçal Serrate, president del Consell Comarcal del Segrià, va confirmar que la Comissió de Política Territorial del Segrià elaboraria una proposta alternativa al traçat de la variant sud de Lleida i la presentaria a Joaquim Nadal. Poc abans, Nadal li havia transmès la inquietud del Govern de buscar una solució per al Segrià sud.
  Moviments per protegir l'Horta de Lleida
  El projecte de construcció de la variant sud de Lleida va despertar un ampli debat polític i ciutadà sobre quin n'havia de ser el traçat més idoni. La plataforma Protegim l'Horta de Lleida, creada pels veïns d'aquestes partides per vetllar per la salut de l'horta, que consideraven el pulmó verd de Lleida, apostava per un traçat que fos respectuós amb els valors naturals i agraris de l'horta que envoltava la capital.
  Representants de la plataforma van organitzar a final d'any una trobada amb Gilabert, amb l'objectiu de demanar-li que les diferents administracions respectessin "el pulmó verd" que suposava l'horta per a la ciutat. Adrià Drago, portaveu de la plataforma, es va mostrar satisfet pel resultat de la trobada i va afirmar que es dirigirien a la Paeria i a Nadal amb l'objectiu de fer conèixer la seva proposta al màxim nombre possible de persones.
  CiU recolzava la proposta de diversos alcaldes del Segrià sud. De la mateixa manera, la regidora d'Iniciativa per Catalunya-Verds (ICV), Mercè Rivadulla, assumia els plantejaments de la plataforma. Per la seva banda, Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) valorava que la postura de la plataforma era coherent i sensata, però no volia pronunciarse abans de l'inici del debat que es generaria durant el període d'informació pública. La regidora d'Urbanisme, Marta Camps, que havia col·laborat en la redacció de l'avantprojecte, apuntava que es tindrien en compte totes les opinions.
  A mitjan desembre, el membre de la Comissió Política Intercomarcal d'ICV de Lleida, Francesc Pané, es va oferir de mediador entre la Plataforma i el DPTOP.
  El febrer de 2005, fonts de l'executiu apuntaven l'inici d'obres en uns dos anys. Pel que feia al projecte, es preveia que sortís a informació pública durant el 2006 i, al novembre, Gilabert va anunciar que probablement a final de 2007 se n'iniciarien els treballs.