text: Diferències entre Leasing y Renting
  ¿Com es comptabilitza el Leasing?
  El lísing o arrendament financer és un contracte mixt entre els contractes d'arrendament i de préstec. Sorgeix, per tant, aprofitant la llibertat de pacte que existeix en els nostres sistemes jurídic i econòmic.
  L'arrendatari del lísing adquireix l'ús de béns d'immobilitzat (tant mobles com immobles) que li són facilitats per l'arrendador consistint el preu que paga l'arrendatari en l'amortització d'un préstec i amb la possibilitat, una vegada acabat el pagament, que l'arrendatari adquireixi la propietat del bé mitjançant un últim pagament de l'anomenat valor residual, sent obligatori per a l'arrendador això últim.
  El valor inicial del bé que es lloga no és només el de l'adquisició del bé sinó també altres despeses necessàries com a tributs o despeses de manteniment (per exemple en un vehicle, a més del seu preu, caldrà suportar despeses com l'assegurança, l'impost de circulació i despeses en reparacions i revisions; aquests costos s'inclouran en el preu).
  Definició legal: La trobem en la DA. 7a de la Llei 26/1988 segons la qual:
  Com a conseqüència d'aquesta definició legal i la naturalesa de la norma on està recollida (la Llei 26/1988 és sobre disciplina de les entitats financeres) les societats que presten serveis de Lísing estan subjectes a la supervisió del Banc d'Espanya.
  A més d'aquesta definició legal trobem diverses referències a aquest contracte en altres normes com la Llei 28/1998 de Venda a Terminis de Béns Mobles, La Llei 27/2014 de l'Impost de Societats i en alguna més.
  Els dos contractes són molt semblants.
  En tots dos casos el client pot accedir a un bé a canvi del pagament d'una quota (normalment mensual).
  Així mateix en tots dos casos les empreses o professionals que els contracten poden accedir a beneficis fiscals (com veurem més a baix).
  Diferències: Són fonamentalment dos:
  Que en el Lísing l'arrendatari sempre pot adquirir, al final, el bé mitjançant el pagament d'un valor residual mentre en el Renting no existeix aquesta possibilitat.
  Que el Lísing només pot ser contractat per professionals o empreses mentre que el renting també pot ser contractat per particulars.
  Els particulars que contracten el renting no tenen beneficis fiscals però els pot convenir per altres motius (en el mateix exemple que hem utilitzat abans, un particular pot contractar un cotxe per renting perquè vol tenir sempre un vehicle nou i oblidar-se de manteniment, assegurança, reparacions, etc).
  A més del que diem més a baix, els comptes de despesa en el pagament de les quotes seran les adequades segons aquesta despesa sigui deduïble en aquest exercici (segons la Llei de l'Impost de Societats) o no ho sigui i quedi arracada per a la seva deducció en exercicis posteriors.
  En grans empreses o PIMES que utilitzin el Pla General de Comptabilitat o el de PIMES, serà:
  Al Deure carregarem, en primer lloc, en el compte 21 d'immobilitzat (actiu no corrent) pel valor total del ben llogat. També carregarem en comptes de despeses del grup 6 el que són despeses deduïbles com a comissions (669) o la minuta del notari (623)
  En Haver abonarem en el compte 524 el deute per lísing a curt termini (els venciments no superiors a un any) i la resta dels venciments en el compte 174 (creditors per arrendament financer a llarg termini); aquests dos abonaments han de sumar el valor del bé que davant hem carregat en el compte 21.
  Finalment abonarem, en el compte 57 de tresoreria, les despeses que hem pagat en la formalització del contracte com a comissions o serveis de professionals.
  Al Deure carregarem, en primer lloc, en el compte de creditors a curt termini per lísing (524) per l'amortització del valor i, com a despesa els interessos (6624) a més de l'IVA que ens han repercutit (472)
  (Un truc per a fer-lo més fàcil és abonar, en lloc de la 524, a la de creditors a llarg (174) d'aquesta forma és aquest compte a llarg la que va decreixent mantenint el valor real de la 524).
  Hem d'anar amb compte perquè, encara que la quantitat final que paguem en cada quota sigui idèntica, no són iguals l'amortització i els interessos. L'amortització anirà sent major segons avanç el temps i els interessos més petits
  En Haver abonarem la quota que hem pagat en el compte de tresoreria (57).
  RECLASIFICACIÓ DEL DEUTE A CURT/TERMINI
  Cada any en complir-se l'aniversari de l'inici del contracte de Lísing el compte de creditors a curt (524) quedarà saldada o amb resultat 0, hem de tornar a carregar-la per les quotes que pagarem durant els següents dotze mesos amb abonament a la 174.
  PAGAMENT DEL VALOR RESIDUAL AL FINAL DEL CONTRACTE
  Es farà amb càrrec al compte d'immobilitzat (51) contra la de tresoreria (57) pel preu pagat en aquest moment
  En microempreses que utilitzin el Pla de Comptabilitat de Microempreses, serà:
  En aquest cas només comptabilitzem els pagaments fets des de tresoreria a professionals (com el notari) i comissions abonades.
  No es comptabilitza el contracte ni cap mena de deute.
  Comptabilitzarem com a despesa directament dita pagament contra tresoreria dels comptes 6211 (quota d'arrendament financer) i 472 (IVA) al deu a 57 (de tresoreria) en haver-hi.
  Es farà exactament igual que l'explicat per a les grans empreses i PIMES.
  L'IVA per a l'adquirent final és finançat per l'arrendador, és a dir, l'empresa que adquireix un bé mitjançant lísing paga l'IVA a poc a poc segons va pagant les quotes periòdiques mentre el proveïdor del bé el paga d'una sola vegada.
  Respecte del CIRBE, és a dir, de la base de dades de riscos per al crèdit que gestiona el Banc d'Espanya, si acudim al lísing millora el nostre CIRBE ja que un crèdit o préstec si és computat en aquest fitxer.
  Podem accelerar el còmput de la despesa que ens donaria l'Amortització dels béns ja que, en aquest cas, no amortitzem els béns sinó que computem la despesa de les quotes de lísing que poden ser molt més ràpides que l'amortització. Els terminis mínims de finançament són de dos anys en béns mobles (maquinària, vehicles, etc) i deu en béns immobles.
  En tot cas l'art. 106 de la Llei 27/2014 de l'Impost de Societats posa límits que són dues vegades l'import d'aplicar el coeficient d'amortització lineal segons taules aprovades oficialment i per a les petites empreses tres vegades aquest import.
  La resta de l'import de les quotes es podrà deduir en exercicis posteriors respectant els límits fixats.