text: patologies - Institut del son
  Síndrome d'apnea-hipoapnea del son en adults
  La síndrome d'apnea del son és una alteració en la qual les persones ronquen i fan parades respiratòries durant el son; es caracteritza per tres símptomes:
  Roncs intensos
  Apnees (o parades respiratòries) que fraccionen el ronc i el son
  Somnolència durant el dia (molt evident en situacions avorrides).
  Sol associar-se a persones obeses, i actualment se n'ha demostrat la presència en persones sense sobrepès o fins i tot primes. La causa sol ser genètica.
  Síndrome d'apnea-hipoapnea del son en nens
  Un 10-12% dels nens ronquen, i d'aquests, un 2-3% presenten apnees.
  El ronc, que és el soroll que fa l'aire quan entra i surt de les vies respiratòries, és irregular i molt intens, i crida clarament l'atenció dels pares perquè se sent des de fora de l'habitació.
  És molt important descartar les apnees en nens roncadors ja que aquestes s'han relacionat amb dificultats d'aprenentatge i trastorns en el desenvolupament.
  Altres comorbiditats mèdiques associades són l'obesitat, la diabetis i la hipertensió.
  Cal realitzar un diagnòstic i un tractament prematurs d'aquestes patologies del son a fi de minimitzar-ne les conseqüències associades en els nens
  A l'Institut del Son, diagnostiquem i tractem aquesta patologia.
  Insomni en adults
  Dificultat d'iniciar el son, fraccionament del son o despertar precoç amb la impossibilitat de tornar a conciliar-lo.
  L'insomni és un símptoma que alguna cosa ens està afectant. Cal identificar la causa d'aquest mal dormir. Existeixen més de 40 causes i cal identificar-la per poder tractar directament al causa.
  A l'Institut del son diagnostiquem quina es la causa del teu insomni i en fem un tractament personalitzat.
  La majoria de la població pateix de privació de son. Aquest fer pot comportar:
  Insomni conductual infantil
  Un 30% dels nens pateixen insomni conductual infantil: dificultat per iniciar el son sols sense l'ajuda dels pares o despertars durant la nit amb la demanda de la presència dels pares.
  La manca d'hores de son i uns hàbits de son inadequats es relacionen amb disfuncions cognitives i conductuals, baix rendiment escolar, dificultats en l'atenció i l'alerta, retard del desenvolupament i conductes desafiadores.
  Alteracions del ritme circadià
  Es donen principalment en la gent que treballa de nits o a torns rotatoris. També en adolescents que desplacen al tard l'hora d'anar a dormir o en la gent gran que es dormen abans d'hora.
  La principal característica dels trastorns per causes circadianes és una alineació errònia entre el patró de son del subjecte i el desitjable en la normativa convinguda socialment. El subjecte no pot dormi quan té son i ho desitja, i com a resultat, es produeixen episodis de son en hores inadequades, o bé la vigília apareix en moments no desitjats.
  Les principals conseqüències es donen a nivell metabòlic, cognitiu, afectiu i, a la llarga, cardiovascular.
  Es caracteritza per una desagradable sensació d'incomoditat a les cames durant els períodes de repòs, i generalment abans de l'inici del son. Disminueix o desapareix amb el moviment de les extremitats inferiors. Aquest fet ocasiona dificultats per iniciar el son i dóna lloc a un insomni d'inici. Freqüentment, s'associa a una mioclònia nocturna o MPP.
  Moviments periòdics de les extremitats (MPP)
  Mioclònia nocturna: la presència de moviments periòdics de les extremitats durant el son i sacsejades brusques i repetitives de les extremitats.
  Es la somnolència excessiva durant el dia.
  Molts cops és deguda a un son insuficient (privació de son) o un son poc reparador (son de poca qualitat). D'altres vegades són degudes a causes mediques, biològiques o psicosocials.
  Les patologies principals a descartar son:
  Privació crònica de son
  Cal quantificar la somnolència diürna i identificar la causa que la provoca a fi de donar un tractament adequat i personalitzat.
  Es donen freqüentment en nens tot i que també podem trobar-ho en adults.
  S'agreugen en situacions d'estrès o en situacions de privació de son.
  Es coneix bàsicament pel caminar dormit, tot i que en nens la seva conducta pot variar a estar assegut al llit o fins i tot fer accions que han après durant el dia.
  Es caracteritzen per plor brusc i inesperat del nen, amb una expressió de por intensa a la cara i suor freda.
  El nen explica clarament el que ha somiat i què l'ha despertat, com ara fets angoixants relacionats amb por, animals que l'ataquen o conflictes amb altres nens.
  Carrisqueig de dents.
  Expressar sons verbals amb poc contingut semàntic, lligats normalment a somnis.
  Moviments automàtics d'autobressoleig per agafar el son.
  Sexòmnia
  Somnambulisme sexual. La sexòmnia es defineix com l'aparició de conductes sexuals durant la fase del son profund.