text: Record d'en Carmel Rosa | Notes de Brussel·les
  « ERC i independentisme | Inici | Tres congressos »
  Per Raimon Obiols | 6 April, 2008
  He tingut la sort de ser amic d´en Carmel Rosa i de la seva companya, l´Antònia Adroher: una parella magnífica. Ara, en Quim Curbet edita a Girona un nou llibre de records i reflexions que dóna testimoni de les experiències combatents d´en Carmel, indestriables de les de la seva companya de tota la vida. Aquests records ens parlen d´uns períodes extraordinaris de la nostra història col·lectiva, plens d´esperança, conflicte i violència: els de la guerra civil, la revolució i la resistència. I en parlen des de la perspectiva d´un protagonisme lúcid i generós. Pel memorialisme català, per desgràcia massa precari, es tracta de documents d´un considerable valor, indispensables per aquells que vulguin entendre quina ha estat la nostra història contemporània.
  En tot cas, era ben viu en ells el manteniment d´una actitud pròpia, autònoma, no eliminada o esmorteïda per la militància, sinó reforçada pel combat comú: "Els lligams afectius de grup no es menjaven l´individu, més aviat al contrari. Cadascú consolidava la seva personalitat", van escriure l´Antònia i en Carmel a "La llavor dels somnis", el llibre de record que van publicar plegats. I afegien: "De fet, l´ideal ha condicionat la nostra vida. I un ideal, quan es vol intervenir activament en la marxa de la societat per transformar-la, comporta, a més de components teòrics i sentimentals, accions concretes fetes d´enfrontaments polítics, de vegades violents, de lligams personals, de dubtes i certeses, de situacions perilloses i d´altres d´exaltants".