text: El vaixell d'Odisseu: d'octubre 2011
  Publicat per El vaixell d'Odisseu a 20:53 28 comentaris:
  Divendres vaig passar als alumnes de 1r la pel·lícula El club dels emperadors (2002). És el segon curs que ho faig i no serà l´últim. Demà en parlarem a classe. A banda de l´argument, amb uns quants punts en comú amb una altra pel·lícula molt més coneguda fins i tot entre els nostres estudiants, El club dels poetes morts (1989), és aquesta una història que destil·la lliçons d´educació pels quatre costats. Confesso que el professor que la protagonitza, el Sr. Hundert, m´és simpàtic per raons òbvies, però no és aquest el motiu pel qual l´he inclòs en la meva programació ni, per descomptat, perquè passar una pel·lícula sigui gairebé sempre un recurs fàcil i alhora engrescador per als nostres alumnes. El sentit és un altre i, de fet, la recomano a qualsevol professor que vulgui parlar a les seves classes del valor i, per tant, del tresor inqüestionable de l´educació, sigui quina sigui la matèria que imparteix. De tots els "moments educatius" que van apareixent a mesura que avança la història, i són molts, n´he triat un d´especial significació: durant la primera classe amb els nous alumnes del curs, un cop fetes les presentacions pertinents, el professor Hundert fa ús d´un recurs pedagògic que li serveix cada any per alimentar la curiositat natural dels adolescents que té al davant. Fa llegir a un alumne la inscripció que presideix el fons de la classe:
  "Sóc Shutruk-Nahunte, rei d´Ashand i Susa, sobirà de la terra d´Elam. Jo vaig destruir Sippar, vaig prendre l´estela de Naran-Sin i la vaig portar a Elam on la vaig dedicar com a ofrena al meu déu (Shutruk-Nahunte 1158 aC)"
  Quina lliçó de vida ensenya la història d´aquest rei de la terra d´Elam? En Hundert continua:
  "Shutruk-Nahunte, coneix algú aquest nom? Poden consultar els llibres (i els alumnes busquen el nom, com si d´una competició es tractés)… no el trobaran. Shutruk-Nahunte, sobirà de la terra d´Elam, el qui va destruir Sippar, tanmateix les seves gestes no apareixen en cap llibre d´història. Per què? Perquè la gran ambició i la conquesta sense contribució al bé comú no tenen cap valor."
  A continuació els pregunta com pensen ells contribuir a aquest bé comú, és a dir, com pensen retornar a la societat allò que l´educació els ha donat. Aquesta és, em sembla, una pregunta molt pertinent en els temps que corren, atesa l´especulació i l´abús que molts practiquen amb allò que han mal après de mestres i llibres. Quan es parla d´invertir en educació com a una de les fonts de riquesa per a qualsevol societat, de què parlem? Més aviat de formar treballadors competents, com més especialitzats millor, al servei del benefici lucratiu d´uns pocs, de persones que han d´invertir el que han après i saben exclusivament per millorar el seu estatus social i, conseqüentment, econòmic, o parlem de fomentar i ensenyar virtuts -l´honestedat, per exemple- i valors –com la justícia- als nostres alumnes, sigui quina sigui l´etapa educativa, per arribar a una vida plena de sentit –el principal efecte de l´educació- que necessàriament revertirà en una societat més honesta i justa? Un pot entossudir-se a guanyar el món sencer, però perquè les accions perdurin cal fer alguna cosa més, cal sortir de la closca del propi egoisme. Finalment, el professor Hundert contraposa al de Shutruk-Nahunte els noms d´altres homes de l´antiguitat que sí han contribuït a filar la història: "Aristòtil, Cèsar, August, Plató, Ciceró, Sòcrates, homes d´un marcat caràcter", diu, "els mèrits i triomfs dels quals van sobreviure a la seva època i sobreviuran fins i tot a la nostra". Eren homes, d´acord, però el seu pensament, els seus actes, l´empremta que van deixar és indeleble, mai no s´esborrarà i formen ja part de nosaltres per sempre més.
  I potser sí que a les escoles de negoci o als fòrums on es parla de política i de qüestions que ens interessen i ens afecten a tots, per posar dos exemples, s´hauria de parlar també de Shutruk-Nahunte i de la utilíssima lliçó que ens ensenya la seva mala gestió d´un poder ilimitat, l´ambició sense sostre, el creure que el que hem après només a mi m´interessa i em beneficia. D´això, els grecs en deien hybris.
  Les humanitats són necessàries per equilibrar aquest desordre i repensar el món és cosa de tots, no només dels poderosos. L´estudi de la literatura, la filosofia, l´art, la història o la llengua de les grans tradicions culturals ens apropen a l´essència de l´home, són un far que ha de seguir il·luminant el nostre camí.
  Ciceró ens diu:
  nescire autem quid ante quam natus sis acciderit, id est semper esse puerum (Orator, XXXIV, 120)
  no saber què ha passat abans del nostre naixement és esdevenir sempre un nen
  I això, convé no oblidar-ho.
  Què és per a vosaltres l´educació? Quin sentit li doneu? Què valoreu d´allò que apreneu? Creieu que conèixer el relat de Shutruk-Nahunte és útil? Tripulants de 1r i 2n, què us ha semblat la pel·lícula? A quines reflexions us ha portat?
  Publicat per El vaixell d'Odisseu a 12:44 29 comentaris:
  Etiquetes de comentaris: cinema, cultura clàssica, educació, general, grec, llatí, referents clàssics
  Publicat per El vaixell d'Odisseu a 0:02 32 comentaris:
  Acabo de veure al Canal 33 un capítol de l´extraordinària sèrie documental Cronos dedicat a Roma, que pren com a fil argumental la construcció d´alguns dels edificis i obres més emblemàtiques de l´enginyeria romana al llarg de la seva història. Ponts, vies, aqüeductes, una fastuosa domus i un amfiteatre de somni al servei del poder i de l´ambició política d´uns governants que van forjar la grandesa d´un imperi emparant-se en la genialitat i l´eficàcia del talent romà i el sacrifici de milers de vides. Tot just quan acabem de parlar a classe d´alguns d´aquests aspectes de la civilització romana. Ha estat un programa ad hoc i per això us l´enllaço aquí.
  Quins aspectes us han cridat més l´atenció? Què opineu de l´aportació de l´enginyeria romana a la cultura del desenvolupament de la nostra societat? Hi veieu un paral·lelisme amb la revolució tecnològica que vivim avui dia? Es dóna actualment aquesta relació entre poder i arquitectura? Quin edifici o construcció us desperta més admiració? Per què?
  Publicat per El vaixell d'Odisseu a 0:20 14 comentaris:
  Etiquetes de comentaris: art, audiovisuals, cultura material, llatí 1r, llatí 2n, llatí 4t
  Publicat per El vaixell d'Odisseu a 0:00 62 comentaris:
  Publicat per El vaixell d'Odisseu a 18:07 13 comentaris:
  Aquest estiu vaig estar a França amb la meva família i durant l´estada vam aprofitar per visitar la ciutat de Narbonne, al sud-est del país gal. Allà vaig descobrir que aquesta bella ciutat de prop de 50.000 habitants va ser fundada l'any 118 a.C. pels romans, que van anomenar-la Colonia Narbo Martius . Està situada en una cruïlla de camins que segueixen la costa per on transitava la Via Domitia, el primer camí romà a la Gàl·lia que permetia connectar la península itàlica i Hispània. Amb el temps va esdevenir una ciutat important i va convertir-se en capital de la província de la Gallia Narbonensis. Fins i tot el 45 aC, Juli Cèsar hi va instal·lar els veterans de la Legio X. Com totes les ciutats, va tenir el seu moment de glòria. En el cas de Narbona, aquest va arribar durant el segle I dC degut a la seva activitat portuària i gràcies a la seva condició de port fluvial, emparat en les aigües de l´Atax (actual Aude). Un devastador incendi l´any 145, que va esfondrar-ne una part important, va marcar la seva lenta però inexorable decadència com a ciutat romana.
  A partir de l´any 462 va formar part del regne visigot de Toulouse i posteriorment va ser ocupada pels musulmans procedents d'Espanya fins al 734. L' any 759, Narbonne va quedar definitivament integrada en territori francès.
  Us he deixat unes imatges que vaig captar in situ amb el mòbil. Si pareu atenció, llegireu una inscripció al mur que fa referència a la xarxa viària que passava per la ciutat i que conserva gairebé intacta la seva construcció. En aquella mateixa plaça, hi vaig trobar un establiment de menjars que es deia Àgora. El món és ple de referents clàssics!
  Parlant de vies …sabeu el nom d´alguna via principal romana a Hispània i per on passava? Quina era la tècnica de construcció d´una via romana? Valete!