text: Call of Duty Black Ops - Una guia para el espectador crítico
  Inicio > Análisis Videojuegos > Call of Duty Black Ops
  És difícil de parlar de Call of Duty i agradar a tot el món. Perquè és d'aquests jocs tan potents, amb tant èxit i tan perfectes, que qualsevol element negatiu que fem ressaltar sembla un gosadia. Però la realitat és que, com tot joc, té els seus punts positius i negatius. Per això, i més que mai, és necessari que ho analitzem des de dos punts de vista.
  En primer lloc, ens centrarem en la perspectiva tècnica i jugable. Òbviament, qualsevol Call of Duty a què hàgim jugat és una meravella tècnica, i aquest no és una excepció. Des de la primera partida, ens trobem amb un joc ben fet, intens, emocionant, addictiu, real… gairebé s'acaben els adjectius per descriure-ho. I és que, en tots els apartats ratlla un nivell superb.
  Gràficament, poc se li pot criticar a aquest joc. Amb una ambientació perfectament recreada, uns entorns molt ben dissenyats i uns personatges perfectament detallats, ens trobem davant d'un gran joc. Tot això sense oblidar les escenes cinematogràfiques, perfectament recreades. A més, ens permet la possibilitat de jugar en 3D, per si fos poc.
  Però de poc serviria un bon argument i molta qualitat gràfica si a l'hora de la veritat el joc es fes avorrit i monòton. I aquí es troba el verdader punt fort d'aquest Call of Duty. Com en Modern Warfare I i II, ens enganxarà de tal manera que no el deixarem fins i tot acabar-lo una o més vegades. La varietat de situacions, com escapar d'un camp de presoners o assassinar un líder comunista… és el que fa que no ens avorrim al cap d'una hora. D'aquesta manera, en viure situacions tan dispars ens farà estar enganxats a la consola una bona estona. Tot això sense oblidar-nos de la intensitat dels tiroteigs. Cada metre que avancem serà una prova de supervivència, entretingut però també realista.
  I per si fos poc, si la campanya per a un jugador resulta entretinguda, ve acompanyada d'un gran nombre d'extres tant per a un com per a més jugadors. En aquest sentit, la modalitat "Zombi" resulta molt divertida i li dóna més vida si cap al joc, però no serà l'únic. I a més, està la possibilitat de jugar online. En aquesta modalitat, podrem jugar amb fins 18 jugadors en més de 20 modes de jocs de tots els tipus. Des de modalitats "aposta" en les quals haurem de superar reptes com sobreviure amb una munició mínima, passant per les clàssiques opcions on guanyarem punts per personalitzar el nostre personatge, etc.
  Tot això sense oblidar-nos d'un so per treure's el barret, amb doblatge al castellà inclòs, així com secrets repartits al llarg de l'aventura, per picar-nos més si cap i tornar a rejugar-la infinitat de vegades. Com a elements negatius, si es pot destacar alguna cosa, a més del que comentarem a continuació, és que l'aventura torna a ser molt lineal, per la qual cosa es troba a faltar més llibertat. I és que tota l'estona sembla que seguim un camí molt marcat (encara que veient les virtuts és un error perdonable).
  Conclusió: tècnicament impecable, divertit, addictiu i intens. Call of Duty Black Ops és un gran shooter bèl•lic a l'altura de Modern Warfare II.
  Ara bé, la segona anàlisi que hem de fer del joc va més enllà. No es tracta tan sols d'una recomanació segons el seu contingut o la seva temàtica, com hem pogut fer en altres jocs, sinó que en aquest cas, i donat que es tracta d'un verdader top-vendes, és important remarcar el que ens trobarem.
  El primer que cal destacar és que òbviament som davant d'un joc violent. Podríem dir, molt violent, fins i tot excessivament, en alguns moments. És lògic que a causa de la seva temàtica ens presenti situacions "incòmodes", per dir-ho d'alguna manera, però el problema és que pretén ser tan real que en moltes ocasions és massa explícit. Des de les taques de sang a la pantalla quan ens impacten les bales enemigues, com la possibilitat d'arrencar extremitats de l'enemic en un atac. Tot això sense oblidar missions que simplement consisteixen en assassinar un personatge concret.
  Per tant, tot vessa violència. És cert que no es tracta d'una violència "gratuïta", com pot ser en jocs com GTA IV o Dead Rising 2 (teniu les anàlisis), en els que pots matar per matar sense cap motiu. Veritat és, per tant, que aquí respons a uns objectius i per la seva temàtica aquesta violència és "necessària" o "indispensable" en part. Però la veritat és que arriba a tal punt el realisme que ofereix que fins i tot es fa molest.
  Conclusió: a causa de la temàtica i a la seva posada en escena Call of Duty Black Ops és un joc expressament per a majors de 18 anys. Tot desprèn violència, alguna de més "lògica" pel tipus de joc que es tracta, i una altra d'excessiva i sense sentit.
  En resum, una vegada analitzat aquest joc, podem parlar d'un veritable bon joc per a majors de 18 anys, si bé no és idoni per a nens de 10-12 anys, sense cap dubte. A partir d'aquí, estem davant d'una de les principals novetats de l'any.
  Diversió: 5; Jugabilitat: 4; Diseny gràfic: 5; Personatges: 5; Guió: 5
  Fecha lanzamiento: 9/11/2010
  Call of Duty Black Ops és la nova aventura de la saga Call of Duty, i la continuació de Modern Warfare II, el shooter més venut de tots els temps. Amb una temàtica nova, aquesta vegada ambientada en la Guerra Freda, ens posa a la pell d'Alex Mason, un agent d'operacions secretes, que serà arrestat i amb qui reviurem els seus records a mesura que som interrogats.
  Juga a una campanya increïble, intensa i addictiva. I no oblidis del multijugador tant offline com online per fins a 18 jugadors. Això sí, l'aventura, per a més de 18 anys, és crua i realista com que més.