text: Aquests dies a casa tenim certa discussió i la culpa la té el maleït futbol. Jo trobo que TV3, que no és pas Barça TV, n'està fent un gra massa amb la copa, lliga i champions. Ha arribat un moment, ja fa uns quants anys, que el futbol més aviat em molesta, n'estic saturada, més que tipa. Veure'l i sentir-ne a parlar, no pas jugar-hi, eh? Quan jo era petita el futbol era diumenge a la tarda i dilluns als diaris. I prou. Ara és cada setmana una mitjana de tres partits, més programes especials, l'avantmatx, el resum, el col·loqui de després, el resum del dilluns, els krakòvies i mandangues d'aquestes, les tertúlies de la ràdio, minuts i minuts als telenotícies... Vaja, farta, farta, farta. Però aquest any s'estant passant. És que no puc mirar TV3 tranquil·la sense haver d'empassar Barça a totes hores, fins i tot a les falques publicitàries. És un bombardeig difícil de pair. És molest. Sí, de veritat, molt molest. Ataquen la meva llibertat de recepció d'informació. I això que podríem dir que sóc culé. Us podeu imaginar que li passa a un perico que amb tot el mèrit del món han aconseguit el gran repte de mantenir la categoria quan tothom els tenia morts i ben enterrats?!! O els que són del Madrid... O, sense anar més lluny, els que el futbol els importa molt poc o, senzillament no els interessa o els desagrada (seria una mica el meu cas). Veig que TV3 té molt poca sensibilitat per tots els que veuen TV3, per tot el territori dels Països Catalans (no oblidem que TV3 encara es veu a part del territori fora del Principat). TV3 no és la nostra? O és tan sols dels culés? Haurem de dir TV3, la dels del Barça. Jo em sento agredida per TV3. Una cosa és que decideixi veure un programa o un altre. L'altra cosa és que en mig d'una pel·lícula em cantin una cançoneta a favor del Barça o em surtin titulars felicitant-los. Crec que TV3 es passa, és poc respectuosa i, com sempre, abusa de l'audiència.
  La discussió ve per tot això que aquí exposo. La visió del David és una altra. El Barça mou molta gent, arrossega masses i és de gran interès. TV3 ha de donar el que l'audiència més nombrosa demana i que si l'Espanyol, com equip català fes una temporada igual que la del Barça també muntaria tota aquesta moguda. (Ja, i jo m'ho crec...) I acaba la seva exposició dient que si no m'agrada tot això que tanqui la tele. I per què l'he de tancar? És que no tinc dret a veure plàcidament una pel·lícula?. L'altre dia, entre tennis, futbol, bàsquet i cotxes demanava a crits una pel·lícula de la Sisí emperadriu. Fixeu-vos on arriba la meva desesperació.
  Com que suposo que molts penseu com el David i creureu que sóc una amargada que no sé valorar els bons moments que passem els culés tan sols desitjo que arribi la setmana següent, m'és igual que el Barça guanyi com que li donin pel sac però, sis plau, deixeu que els que ens heu fet avorrir el futbol, descansem una mica d'aquest bombardeig mediàtic futbolístic...
  Tot aquest rotllo no treu pas que per la Festa Major defensi amb totes les meves forces la porteria de les "velles" de la Seu (així ens varen definir unes noietes adolescents: hem perdut contra unes velles!!).
  Totalment d'acord amb tu. A mi també m'agrada jugar a futbol i ho faré mentre el cos em deixi...
  Veure el futbol és una altra cosa. Al camp, tant si és futbol gran o futbol sala, em posa bastant nerviosa veure-ho, més que res per la violència que porta associada tant per part del públic com pels jugadors (què mai he entès per què. amb lo fàcil que és passar-s'ho bé i punt!)
  I a la tele, m'agrada veure els partits del barça i alguns de molt puntuals, però com tu, trobo que es passen moltíssim. Aquests dies opto per no escoltar massa la radio, per engegar la tele just quan comença el programa que m'interessa i ja està... Tot i així és difícil no coincidir.
  26 de maig de 2009 a les 7:46
  Totalment d'acord!!!. Per una banda si que és cert, que si el Barça interessa a molta gent, tingui més pes, però ja és massa, i a mi m'agrada el futbol i demà veuré el partit, però ja està. Va haver una temporada quan els clubs es van posar més "pesseteros" que no feien gairebé futbol per la tele, però després van obrir l'aixeta i si ens descuidem ens faran per totes les cadenes fins i tot la pretemporada del Jupiter, de L'Europa o dels infantils de la Damm, amb tots els meus respectes per aquests clubs. Perque els caps de setmana ja no es pot posar la tele sense que t'acribillin a futbol, basquet, motos i cotxes, amb totes les prèvies i entrenaments de tot, tot i tot. No només una de la Sissí, sinò del Paco Martínez Soria també si cal!!!
  26 de maig de 2009 a les 21:25
  Goiteu, el dia d'avui: Em llevo, poso la ràdio, RAC1. Bon dia, Catalunya, des de Roma! Ja comencem bé el dia, en Basté és a Roma. Evidentment tota l'estona que l'he escoltat parlant del Barça. Tornada a casa al migdia. Telenotícies 20 minuts parlant del Barça. El Club, l'Albert Om avui també ja és a Roma, tot el programa parlant amb els convidats del Barça. Plego de tele. Telenotícies vespre: titular del dia, Barça i més Barça (crec que sé a quina hora i on pixa cadascun dels jugadors). No només notícia principal, a la secció d'esports tornem-hi. Després de les notícies, especial Pep Guardiola. Un programet entretingut per desempatxar-te entremig (mitja horeta) i un especial des de Roma. Buf, què passarà si guanya la Copa??!! A mi m'agradava veure els partits del Barça però ara tot aquest món em produeix repugnància...
  26 de maig de 2009 a les 22:16
  Va Núria, relaxa't dona! Ja ho entenc que alguns n'estigueu una mica tips. Però home... deixa que els culers de soca-rel disfrutem aquests dies, que això no passa gaire sovint. Alguns hem viscut l'esport i el Barça amb emoció des de petits, a casa nostra, amb els avis i els pares, i tenim un sentiment molt arrelat d'identificació entre el Barça i el nostre país. I aquesta temporada ha estat especial tant pel nivell de joc com per la catalanitat que hi ha aportat el Pep Guardiola. Jo ho sento així i així ho intento transmetre als meus fills, sempre des del respecte envers els altres.
  A més,no t'amoïnis que d'aquí a uns quants dies tot tornarà a la normalitat.
  I tornem-hi: Visca el Barça i visca Catalunya!
  Jo ho era una culé de soca rel però de tant exprimir el tema que m'ho han fet avorrir. I no estic en contra dels culés ni del futbol sinó del tractament mediàtic que se'n fa!!! Doncs res, Sílvia, visca el Barça i visca Catalunya!!! Ara, prefereixo Catalunya sense el Barça que el Barça sense Catalunya. Tu no?
  27 de maig de 2009 a les 0:09
  I tant! Però si és amb el Barça millor, eh?
  Buf, jo sóc de les que no m'agrada gens el futbol com a joc, però el toleraba, i respectava que tingués aficionats, però després d'aquesta temporada, d'aquesta bojeria, no només m'ha molestat, sinó que he arribat a odiar-lo i estar enfadada amb el món senser, perquè m'ha arribat a comportar a tenir discusions amb el meu company que pensa com el David, i jo penso com tu. A més sembla que no existeixi res més en aquest món, m'he sentit acribillada i com si m'imposessin a totes hores el futbol, m'ha condicionat el meu estat d'ànim i de vida. PROU FUTBOL!!! Que ja estic malalta dels nervis gràcies a les celebracions dels culès que han aconseguit que no dormi en tota la nit! També em molesta que es pari el món pel futbol, mira no ho entenc com el futbol pot passar per davant de coses prou importants que passen en el món. En fi, és la societat que ens ha tocat viure, no? Haurem de passar pel tubo, o s'hi pot fer alguna cosa? Estic molt cremada! Fins hi tot m'he sentit avergonyida de viure en una societat així, em sap greu si ofenc la sensibilitat d'algú, però estic molt enfadada!
  A mi el futbol no m'agrada i estic fart d'haver-me d'empassar a totes hores que si el Barça, que si la Champions, que si...
  No tinc res en contra del Barça. Em molestaria igual si ens ho fessin amb un altre equip, però és que això és una exageració. Més que un joc o un esport sembla una religió!
  29 de maig de 2009 a les 10:13
  Si no us agrada no ho mireu, i tot això que dieu és perquè no teniu ni idea del que el barça ha aconseguit.
  Aixi que si no t agrada apaga la tele noia.
  Va per l'anònim, precisament és el que faig apagar la tele i la ràdio i intento respectar als meus amics que els hi agrada el futbol, però també demano que em respectin a mi que no m'agrada gens, jo no dic pas que la gent no se'l miri, però si-us-plau no m'obligueu a empassar-me'l a mi, potser no en tinc ni idea del que ha fet el Barça, però perquè per mi el futbol no és res, no m'importa el que faci cap equip, però em sento catalana i mooolt catalana i ja des de petita mirar un partit de futbol em feia sentir com estar perdent el temps, això, si no m'adormia al cap de 5 minuts.
  Estaria bé, que els quins sou futbolerus respectéssiu a la gent que no ens agrada, a mi m'apassionen coses que segurament a tu no t'agradaran gens, però miraré de respectar-t'ho i la veritat que moltes vegades, encara que no vulguis et vas topant amb futbol amb moltes cadenes i emissores de radio, per això amb el meu company que és culé fins a la mèdula i jo no sóc ningú per prohibir-li mirar el futbol, hem arribat a acords per què tots dos poguem estar a gust i ell el pugui veure i jo me'n pugui mantenir al marge, com per exemple ell anar a veure'l en un local amb els amics o jo anar-me'n al cine quan toqui partit. Tot s'ha de basar amb el respecte.
  Els que acostumen a menysprear els demés sempre són anònims. Així que no cal perdre el temps. Ara, si no m'agrada el futbol no el miro, evidentment, però les opcions que em donen són molt poques, no es pot triar! I una altra cosa, jo explico el que vull a casa meva. Si no t'agrada, apaga l'ordinador, anònim.
  Mireia, som minoria però també se'ns ha de respectar. Els que tenen el futbol com a únic al·licient a la vida els trobo molt pobres d'esperit.
  Totalment d'acord amb tu Núria. A mi el que em rebenta és quan em tracten com si fos un bitxu raro, pel fet de no agradar-me el futbol, penso que això és la diversitat i que cadascú trii les aficions que el motivin més, però respectant les dels altres si no són les mateixes que les teves,no? I sobretot quan l'afició és de masses com el futbol sembla que tothom haguem de passar pel tubo, en fi, és el que ens toca viure. Sort que en aquest blog s'hi expressa majoritàriament gent respectuosa i es pot parlar amb naturalitat sense insultar-nos els uns als altres. I això no ho hem de perdre.