text: Fragments personals: de febrer 2012
  Dies grisos, humits i plujosos que fan enyorar el sol d'altres temps. Carrers buits, solitaris i silenciosos dels dies de festa al matí. Tothom encara dorm aprofitant que no té que anar a treballar. Fa mandra abrigar-se, agafar el paraigua i sortir. El carrer solitari i en silenci té el seu encant, però prefereixo restar a casa mirant per la finestra que sortir a passejar. Simplement mandrejar sense res a fer o llegir una bona estona sense pressa tot paladejant el significat del llenguatge imprès. Són moments de parèntesi, d'aturada del tràfec laboral de cada dia que s'agraeixen. Són útils per agafar aire, dedicar unes hores a tot allò que més ens agrada i tornar a afrontar la setmana que comença amb noves energies i a l'espera dels nous dies de festa en els que realment gaudim de tot allò que ens és plaent.