text: les idees no viuen sense organització: Montilla no és líder, i què?
  Però, com tu mateix dius, una certa idea del lideratge s'ha apoderat dels processos d'elecció de tota mena de càrrecs i responsabilitats. Fins a l'aparició de la televisió, era un lideratge associat a la capacitat oratòria. Després, a la televenda d'una imatge. Ara, a la combinació entre televisió i xarxes socials. Em sembla que estarem d'acord en que el mitjà ha acabat per destruir el missatge... i la majoria de la gent es regeix per les mini càpsules amb idees molt simples que fan circular les grans opcions. Contra aquesta banalització de la política, un líder-no-líder com el president Montilla pot superar a un líder-líder si supera la distància elector-electe, de tal manera que els electors pensin que estan votant a un dels seus. El debat cara a cara hauria de plantejar-se pel president des d'aquesta perspectiva: no es tracta d'un examen oral a veure qui treu la millor nota en l'exercici del lideratge –diguem que el candidat ha fet un màster en la matèria i el president, no-, sinó de trametre el missatge propi de l'esquerra, la proximitat a la gent i a les seves preocupacions quotidianes.