text: BARCELONA, LA ROSA DE FUEGO: Barcelona invadida por una original decoración navideña: los galets gigantes.
  Publicado por Alex Brown en 1:20
  My children & I loved discovering the galets throughout Barcelona. I linked to you article on my blog. http://www.orangepolkadot.com/my_weblog/2009/12/grocery-series-galets-de-nadal.html
  George Brown 31 de diciembre de 2009, 19:21
  Muchas gracias amig@. Me alegro que te haya gustado el articulo. La iniciativa del ayuntamiento ha sido sin duda un éxito, y cuando las cosas se hacen bien es justo reconocerlo. Los galets gigantes pueden convertirse en un clásico de todas las navidades.
  SelvadeTossa 9 de febrero de 2011, 19:13
  El Galet, per la seva forma de entrada i sortida pot venir a ser una metàfora del temps transcorregut entre l'època franquista i l'actual en tant que de la foscor i de represió de la nostra cultura hem passat als galets il.luminats.
  Per altre banda els galets poden esdevenir simpàticament una representació "Pop Art" del fet diferencial català ...Però jo encara m'inclino més per percebrel's directament com una evocació metafòrica de la forma primordial de la vida, fem memòria sinó com son els fetus al ventre de la mare, amb la mateixa posició que els galets!.. :)
  Els galets generen sensacions instintives de tendresa degut a les seves proporcions, on a l'igual que els nadons tenen el cap gran en proporció a la resta del cos. El tors dels galets gegants inspira coses gegants però igualment inocents, ara imagino per exemple la pell d'una balena en petit format o d'algun altre gran mamífer marí de comportament plàcid, reitero que inspira una certa tendresa mirarlo i no se si és per un excés de surrealisme o sino de tot el contrari.
  Una altre cosa fantàstica dels galets son les seves dues obertures, les quals no guarden mai cap "misteri" sinò gràcia i ironia sana en el més bon sentit, dons miren cap al mateix cantó.
  El galet te una simetria peculiar que congenia amb la franquesa de les persones bones, digueu-me agosarat.
  També ens pot evocar un altaveu, un altaveu silenciós enmig de la ciutat, un altaveu que despren només que pensaments de bon rollo.
  Igualment també esdevé una gran orella, disposada a escoltar-nos amb carinyu i atenció si li parlem d'aprop, li podem explicar els nostres secrets inconfesats o un conte oblidat, tot i que tot el que li diem ..li surti per l'altre cantó :-(
  I és que un galet també és una cosa còmica!, no ho hem d'oblidar pas mai. I és això també el que el fa atraient de cara al Nadal i la resta de tot l'any!..
  A l'espai públic hi falta una mica d'humorisme penso, i en aquest sentit la topada casual amb un galet enmig d'una cruilla pot ser joiosa i significant com la trobada d'una illa, per un mariner a la deriva, posem per cas, en l'ampli oceà..
  SelvadeTossa 9 de febrero de 2011, 19:18
  Una atre cosa que vull dir és que un galet, escultòricament pot ser representat de forma solemne i inaugurat per altes autoritats (posem per cas tb) però sempre despertarà tot el contrari: Familiaritat, plaer, sensualitat, digestió, benestar inconscient! al pas de la gent.
  Penso que un galet està a les antípodes conceptuals de qualsevol escultura feta amb enarbolació ideològica; ni que fos un "galet franquista" la gent l'entendria com a tal, dons veuria en ell el símbol d'una bona digestió i en aquest sentit enllaça amb el que deia al principi: el pas dels temps = la bona digestió de la historia! :-)
  El galet és un símbol antisimbòlic a través del qual vivim bones sensacions que ens fan riure, gaudir i que a més a més ens alimenten la imaginació, si per exemple tenim una bona comunicació lliure amb nosaltres mateixos. I això pot esdevenir a qualsevol hora, per exemple ahir nit mateix, venint cuatre caminant per un carrer de Gràcia i sense necessitat d'haver begut una sola gota d'alcohol.
  I és que els galets, donen per molt i més.
  Hom pot veure la vida passada, present i futura en un galet, ho digui o no ho digui Freud o Nostradamus, estigui o no estigui il.luminat per dins.. Hom pot veure en un galet des de el sexe d'Afrodita per la seva forma tant sensual que te (no m'ho negueu per favor) fins al laberint del Minotaure, el qual només tenia una entrada i una sortida!..
  Però sense anar tant lluny, també imagino qui dirà que els galets evoquen els gats i cavalls de Botero (l'artista llatinoamericà) però en això jo dic que el superen perquè conecten millor amb algo encara millor que tot això: Conecten amb el nostre cerbell.. Amb les nostres idees mateixes i representacions abans de que neixin, no és casual aquí sinó tampoc, que els galets tinguin una forma molt versemblant amb les circumvalacions de la "materia gris" del nostre cerbell.
  Podem concloure així; que gràcies al cerbell menjem coses bones, però que gràcies als galets pensem!