text: carxofa | Hort Ecosolidari
  Nom Científic: Cynara scolymuys L
  Sòl: prefereix sòls profunds, sorrencs, fèrtils i ben drenats. Tot i que, per el seu sistema radicular, es poden adaptar a diferents tipus de sòls. Els valors de pH òptims es troben entre 7 i 7.8.
  Abonament: Requereix sòls rics i abonats. A la tardor es col·loquen els fertilitzants en fileres laterals a les plantes a uns 30 cm de la filera i a 15 cm de profunditat.
  Sembra: Es pot cultivar per llavor o per fillol.
  Llavor: la collita és anual i els fruits són més resistents durant la seva maduresa. Es sembren 2-3 llavors cada 2cm en línies amb espai de 60 a 90 cm.
  Fillols: s'agafen de la planta mare entre febrer i març. Es retallen les fulles i les arrels i es planten en vivers, en línies separades entre 8 i 10 cm.
  Temperatura: planta d'hivern, per tant, la seva temperatura òptima de cultiu oscil·la entre els 13 i 24ºC. Podent arribar a suportar temperatures des de els 7ºC sense glaçades i fins als 29ºC.
  Reg: Ha de ser freqüent durant el creixement de la planta. Primerament és regar-la durant la plantació per tal que així arreli bé la planta. Quan arribi a la seva maduresa, s'ha de regar de formar continua, evitant embassaments.
  – El component majoritari de la carxofa, després de l'aigua, són els hidrats de carboni.
  – Com a minerals majoritaris hi ha el potassi, sodi i fòsfor.
  – Inclou una sèrie de vitamines com la vitamina C, E i B3.
  – Elscomponents característics de la carxofa, tot i ser en petites quantitats, són la cinarina, cinaropicrina i els esterols.
  Noctua o Barrinador de la carxofa (Gortyna xanthenes). És una de les plagues que causa més danys. La larva d'aquesta arna (Gortyna xanthenes) és de color groguenc amb el cap fosc i una longitud de fins 4.5 cm. Quan les arnes són adultes posseeixen unes ales anteriors groguenques-grises amb una banda terminal marronosa i taques ovalades. Les ales posteriors són ombrejades. Les adultes apareixen al mes d'octubre i a partir dels quinze dies aproximadament, van fent posades, en varies vegades, d'uns 1200 ous. Els danys són provocats per les larves o erugues en les fulles i en les seves nervacions, per més tard passar a la tija i a les carxofes. Produeixen galeries.
  Altica (Sphaeroderma rubidum). La larva d'aquest insecte coleòpter presenta un color lleugerament groguenc, un cap marró i mesura 7-8 mm. Quan són adults són vermells-ataronjats molt brillants i d'uns 3-4,5 mm. Els danys causats donen a la planta una sensació de marciment, ja que roseguen només l'epidermis de la fulla per tal de penetrar a les nervacions d'aquesta, causant trastorns vegetatius. Les fulles es desprenen amb facilitat.
  Arna de la carxofa (Depressaria erinaceella). Les larves d'aquesta arna són de color verd, amb el cap i el protòrax negres, i d'uns 1-2 cm. Quan són adultes són de grogues d'uns 10-15 mm. L'adult fa la seva aparició al juny i la ovoposició la realitza al setembre. Als danys són produïts tant a les fulles com als fruits, aquests últims solen deformar-se.
  Apion de la carxofa (Apion carduorum). Les larves d'aquest coleòpter tenen forma cilíndrica i són blanquinosos. Els adults són de color blau fosc, brillants i negres per la cara dorsal. Els danys provocats són galeries en fulles i pecíols. Els fruits afectats són de menor mida que els que es troben sans.
  Pugons: destacables en la carxofa trobem:
  Pugó verd de les fulles (Capitophorus horni)
  Pugó negre de la fava (Aphis fabae)
  Pugó del card (Brachycaudus cardui)
  Pugó de les arrels (Protama radicis)
  Malalties de la carxofa:
  El causant d'aquesta malaltia és un oomicet fitopatogen (Bremia lactucae). Fa la seva aparició amb temperatures suaus i una humitat elevada (89-90%). En les fulles apareix una mena de pols blanquinós (a la cara abaxial) i taques entre les nervacions de color vermellós (a la cara adaxial). Si l'atac es produeix als fruits, provoca necrosis a les bràctees.
  Ramularia cyanarae: fong que recobreix les fulles de la carxofa d'un color gris en gran quantitat formant plaques.