text: Ur (bòvid) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure
  Extint (1627)
  Espècie Bos primigenius
  Mapa de l'hàbitat original de l'ur
  L'ur és un bòvid desaparegut, avantpassat de les races actuals de bovins domèstics. El seu nom científic és Bos primigenius; i els seus noms llatins són urus o ura.
  L'ur aparegué a l'Índia al Plistocè inferior, fa prop de dos milions d'anys.[1] Hauria probablement eixit de Bos platifrons o de Bos acutifrons, bovins primigenis coneguts dins les Siwalik.[2]
  Ràpidament hauria migrat cap al Pròxim Orient i a la resta d'Àsia per arribar a Europa al Plistocè mitjà. La data precisa de la seva difusió a Europa varia segons les fonts: començament del Plistocè mitjà (o sigui fa prop de 780.000 anys),[2] 275.000 anys[3] o 250.000 anys.[4]
  Molts autors distingeixen tres subespècies, llargament esteses arreu del món antic :
  Els urs europeus i mig orientals (Bos primigenius primigenius) ;
  Els urs asiàtics o indis (Bos primigenius namadicus[5]) ;
  Els urs nord-africans (Bos primigenius africanus = Bos primigenius opisthonomous = Bos primigenius mauretanicus)[6] ».
  Cal notar que van existir formes regionals poc conegudes i és possible que hagin existit subespècies no descrites. L'ur de Sicília tenia una talla inferior del 20% respecte dels urs continentals.[7]
  L'ur fou caçat per l'Home de Neandertal, com ho proven les troballes arqueològiques realitzades dins els jaciments com Biache-Saint-Vaast o La Borda. L'ur fou normalment representat dins l'art rupestre del Paleolític superior, en particular a Las Caus o a la Font de Gaume.
  La seva desaparició es produí simultàniament arreu del seu domini; només als boscos europeus continuà d'ésser abundant fins a l'edat mitjana. Llavors es van prendre mesures de protecció per a l'animal, amb la finalitat de protegir les caceres per la noblesa. Era l'unic símbol del Principat de Moldàvia (romanès: bour del llatí bubalus) i és representat al blasonament de Romania i de la República de Moldàvia. Aquestes mesures de restricció van endarrerir l'extinció de l'espècie i l'últim ur vist en estat salvatge fou caçat al bosc de Jaktorów, a Polònia, el 1627.
  La domesticació de l'ur[modifica]
  La domesticació de l'ur salvatge, Bos primigenius, remuntaria a 8 000 aC, a l'Orient Mitjà o a l'Índia.[8]
  Totes les tres sub-espècies foren domesticades i així van esdevenir l'origen de les races domèstiques de bovins: els urs europeus i del pròxim orient (Bos primigenius primigenius) foren l'origen de les bèsties d'alimentació salvatge (Bos primigenius f. taurus), els urs asiàtics o indis (Bos primigenius namadicus) sembla que van esdevenir les bèsties d'alimentació domèstica, els zebú (Bos primigenius f. taurus = Bos primigenius f. indicus). L'ur nord-africà (Bos primigenius africanus = Bos primigenius opisthonomous = Bos primigenius mauretanicus) podria haver contribuït al patrimoni genètic dels bovins domèstics africans (per exemple Cluttonbrock 1999)[9]> ».
  ↑ .Paleontologisk Museum de la Universitat d'Oslo
  ↑ 2,0 2,1 E. Crégut-Bonnoure et Cl. Guérin (1996), « Familha dels Bovids », Les grands mammifères plio-pléistocènes d'Europe, Masson, coll. Préhistoire.
  ↑ d'aprèp Lehmann en 1949, citat per Van Vuure en 2002.
  ↑ segons el Paleontologisk Museum Arxivat 2006-09-26 a Wayback Machine. de la Universitat d'Oslo.
  ↑ Grisson (1980), va proposar fer d'aquest tàxon una espècie pròpia, però no fou gaire seguit.
  ↑ segon Brugal en 1987 e Van Vuure en 2003.
  ↑ Font : Laboratoire de Préhistoire et Protohistoire de l'Ouest de la France [1] Arxivat 2009-06-26 a Wayback Machine.. Sus la domesticacion en Índia (en fach dins l'actual Paquistan), vejatz tanben Badam, 1984.