text: De tries, tous i traus - La Tafanera de Saltamartí
  De tries, tous i traus
  Una parella gran tria llibres. Busquen lectura per a ells, cadascú la seva, i no tenen pressa. Es nota que per a ells és un moment de plaer, com per tots els que els agrada llegir. Repassen les lleixes i les piles amb la mirada, es fixen en un volum, l'agafen, miren la coberta, llegeixen el text de contracoberta. Si els atrau prou l'obren a l'atzar, o per la primera pàgina, i en llegeixen unes línies mentre, sense voler, acaricien el paper i n'aspiren l'aroma.
  Mentre el deixen, segurament pensen "potser més endavant", o bé "aquest li encantaria a la Fina", o "massa trist per mi, ara". Els els costa rebutjar-los de ple. Però busquen el llibre que encaixi exactament amb el que volen ara. Potser ells no saben què volen, però estan convençuts que quan ho llegeixin, ho sabran. Els costarà tancar la pàgina oberta a l'atzar per anar a pagar, i frisaran per tornar-lo a obrir quan ja siguin al carrer.
  No cal dir que si troben un llibre que els enganxi avui i ara, no serà el mateix que els hauria enganxat ahir, o el que els enganxaria demà-passat. Aquesta atracció, com l'amor, té molt de química: a part d'estar ben escrits, han d'encaixar amb el que necessitem en un moment donat. Trist o alegre. Seriós o desenfadat. Per aprendre o per distreure's. I això no ho saps fins que no t'ho trobes.
  La senyora diu:
  –No tenen llibres tous? –i somriu: ja sap que no es diuen llibres "tous", però li ha sortit així: ja fa temps que li costa trobar la paraula exacta.
  El senyor li segueix la veta, o potser tampoc se'n recorda:
  –Sí, sí, que siguin tous. Que si pesen massa, un dia d'aquests ens faran un trau quan ens adormim al llit llegint…
  Algú, també somrient, els adreça als llibres de butxaca. I ells continuen buscant.
  PS Tot això va passar un dia de Sant Josep, amb la llibreria plena de gent que entrava buscant regals per als pares. Tothom pensava en llibres. Menys un nen, que buscava una boina.