text: Diari de Campanya #2012 -pre @DEMconvention: "queden 9 setmanes" | El bloc de l'Aleix Cuberes
  ← #US2012 – Diari de Campanya: els discursos i les imatges que han donat forma a la Convenció Republicana
  Diari de Campanya #US2012: 8 setmanes, post Convenció Demòcrata →
  (publicat originalment a www.ingenia-pro.com)
  És massa aviat per saber si la Convenció Republicana ha aconseguit l'objectiu de:
  servir als candidats com a plataforma per fer un salt quantitatiu i qualitatiu en les enquestes augmentant el coneixement dels candidats i la seva simpatia cap a ells i si han seduït votants (propis, independents i indecisos) en les enquestes de valoració
  Tot i això hi ha indicadors que ens ajuden a situar el context i l'evolució de les tendències:
  1. El tracking de Gallup entre els candidats:
  Son enquestes nacionals, i tota la prudència no és suficient per llegir la tendència que hi ha darrera. La cursa continua molt igualada. Però no hi ha mostres de d'un repunt en la intenció de vot republicà.
  2. La mateixa empresa enquestadora pregunta sobre el discurs d'acceptació de la nominació, des de l'any 1996. La resposta d'"Excel·lent/Bo" en la seqüència de les convencions republicanes des de l'any 2000 és aquesta:
  Font: http://firstread.nbcnews.com/
  Només un 38% dels enquestats responen que el discurs d'acceptació de Nominació de Mitt Romney ha estat "Excel·lent o Bo". La valoració és la més baixa de la sèrie.
  3. Pew Research Center pregunta sobre el malestar de la classe mitjana i qui és el responsable d'aquest malestar. Aquesta és la pregunta a la que el war-room de l'equip Romney no sap donar resposta ni pot/sap canviar la tendència.
  Font: http://duckrabbitpolitics.typepad.com
  Obama no és percebut com el culpable de la situació de fragilitat de la classe mitjana. Tampoc Romney és la persona percebuda per trobar solucions.
  La Convenció Demòcrata -que comença avui te- 3 dies per davant per solidificar la narrativa del president:
  "Tornar a les receptes del passat, que ens han portat a la vora del precipici, no és la solució.
  S'han començat a construir les bases per tornar el creixement, la seguretat econòmica i guanyar la batalla de les desigualtats.
  L'ànima republicana només treballa per als interessos dels més benestants".
  El president ja és conegut i continua magistral la seva proximitat i empatia. El darrer exemple: la resposta a Clint Eastwood: "en sóc gran admirador". El president té l'oportunitat privilegiada d'explicar què vol fer durant aquest quatre anys; quina és la seva agenda i la visió que vol culminar el 2016.
  Té a les dones, a les minories, als hispans, al vot jueu, el vot negre. Caldrà solidificar el vot jove, el vot ambientalista… i sobretot el vot en clau econòmic de la classe mitjana.
  Per això el president compta amb dues figures de Michelle Obama i el President Clinton, ambdós amb millor valoració que les propi Obama. Veurem una primera dama, antítesi somrient i en positiu del que representa Ann D. Romney, i veurem una reconciliació presidencial -Clinton i Obama. El discurs del president Clinton està cridat a ser una referència, una icona.
  Mentrestant la campanya republicana continua la batalla per imposar el seu frame de la desil·lusió amb guant de seda: