text: Salt, convertir l'habitatge en prioritat | Iolanda Pineda
  Home » Salt » Salt, convertir l'habitatge en prioritat
  El moviment social de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca està treballant sense descans per defensar i reclamar el dret a un habitatge digne. És una feina desinteressada i un feina important que se'ls ha de reconèixer. Els representants d'aquest moviment han aconseguit algunes fites gràcies a aquesta pressió, tot i que encara queda molta feina per fer. S'han aconseguit tímids i insuficients canvis legislatius. Per exemple reconèixer drets dels afectats com la demora per executar els desnonaments o l'oferiment de lloguer social que han de fer les entitats bancàries que s'hagin adherit voluntàriament al codi de bones pràctiques. Però els avenços més significatius són els que, ara per ara, no tenen una traducció legal. Per exemple la PAH Gironès negocia dacions en pagament amb bancs, i aconsegueix segones oportunitats a famílies que ja no han de viure amb la llosa d'un deute que no poden pagar. També participa a les taules d'habitatge i a més de la negociació i propostes, dóna suport moral i humà a les persones en risc de perdre el seu habitatge.
  No només des del moviment social s'ha de lluitar pel dret a l'habitatge. Aquesta lluita toca i pertoca també a les institucions. La propietat privada ha de complir una funció social. Cap llar sense família, cap família sense llar. Aquest és el lema repetit moltes vegades per la PAH. És inacceptable que hi hagi famílies obligades a viure al carrer per un desnonament i que el banc que s'ha quedat l'habitatge el tingui buit. Hi ha pisos buits que a més de perdre valor, es malmeten i no compleixen amb la seva finalitat.
  L'exemple a seguir és la Junta d'Andalusia. Aquesta institució es va comprometre amb l'habitatge i va tirar endavant una llei més justa que la que hi havia. Preveuen que bancs i caixes amb pisos buits han d'informar a les autoritats d'aquesta situació i els han de posar a disposició de les borses de lloguer social. És una llei que només va estar en vigor tres mesos, ja que fou impugnada davant el Tribunal Constitucional i suspesa en part per aquest mateix tribunal. Tot i això, queden alguns preceptes vigents. Dilluns passat s'informava de dues multes, una de més de 6 milions d'euros al Banco Popular i 120.000 euros al Banc de Sabadell (60.000 euros per cada pis que no es posa a disposició). Aquestes són les polítiques que des de les institucions es poden dur a terme en favor del dret a l'habitatge.
  Mentrestant, a Salt, fa més de 9 mesos que es va aprovar una moció que permetia arribar a multar els bancs que no informessin de quins pisos tenia buits al municipi. A dia d'avui només són cartes enviades amb més o menys encert i resposta, però res més. No hi ha cap intenció d'aplicar la mateixa mà dura que alguns bancs i caixes apliquen als que no paguen hipoteques. Això sí, cada mes l'Ajuntament paga religiosament la seva quota dels corresponents préstecs als bancs. És la seva obligació, però el govern també hauria de vetllar perquè saltencs i saltenques tinguin accés a un habitatge digne o vetllar perquè no el perdin i no ho està fent. Sincerament aquest obligació em costa veure que es compleixi.