text: Relat "La pluja torna"
  Inici > detall del relat: La pluja torna
  - 1873 Lectures
  que torni la pluja.[Ofensiu]
  M'ha agradat molt el poema, molt musical, amb una rima de romanç que va molt bé pel tema del poema. La pluja paraula que en poesia té molt significats i que encaixa molt bé aquí.
  Que la pluja se t'endugui el fang!!!
  Petons d'estiu
  Tinc un conegut...[Ofensiu]
  rnbonet | 29-04-2013
  ...que rebutja d'entrada els poemes on surt la pluja. Moltes vegades li he dit que sense aigua no seríem res. O quasi res. I que reivindicava la mar, la pluja, els núvols carregats de boira, les fonts, els dolls, els marjals.... i tot allò que els envolta, com a font de creació.
  Tu ho has fet. I et recolze en la idea. L'enhorabonapel poema.
  PS. Potser jo hagués 'allargat' els versos, fent-ne de dos, un. Possiblment perquè guanyés en serenitat i... dolçor? No sé!
  Qualitat[Ofensiu]
  Escandalós | 04-06-2012 | Valoració: 10
  M'ha fet sentir la sentor del bosc i la pluja a la pell, experiències d'un temps en que el bosc i la pluja m'eren amics. Magnífic poema, molt ben escrit.
  Sensacions perceptives[Ofensiu]
  espurnadagost | 16-11-2011 | Valoració: 10
  Tanco els ulls i sento la neteja que provoca en mi el teu relat.
  Tant de bo, aquesta pluja s'endugui cabòries i altres fangs que ens limiten i ens portin a rierols i projectes nous i nets.
  Escolta el ritme de la pluja caient[Ofensiu]
  angie | 25-10-2011
  Aquest títol d'una cançó que segur coneixes, és potser el que m'ha vingut al cap en llegir la teva poesia. La rima aconsegueix que cada significat es filtri en el següent vers i en l'altre, i en l'altre, personalitzant la pluja. La pluja torna, s'emporta, emplena, mulla, neteja, ofega... va associada al moviment, i per això la comparació amb la melodia. El poema és un comptagotes. l'èmbol va baixant per tornar a pujar en buidar-se... molt intens...
  gypsy | 24-10-2011 | Valoració: 10
  Llegint el poema m'ha vingut un regust antic de bosc, de natura de quan era una nena. He recordat les olors quan anàvem a buscar bolets amb la meva mare i àvia, quan per Nadal anàvem a buscar molsa per fer el pessebre... He pensat que molt sovint ens escapàvem més cap al bosc. Molt més que ara. I jugàvem a cuita amagar entre els arbres i anàvem en bici per camins de terra mentre plovia.
  M'agrada molt, és molt plàstic i ple d'una llum com la que fa quan el Sol es pon, serena, delicada, humida, com la terra que acull els morts en el seu ventre infinit.