text: Els germans Sheku i Isata Kanneh-Mason debuten com a duo a L'Auditori - L'Auditori
  Aleix Palau | 12 d'abril 2021
  Els germans Sheku i Isata Kanneh-Mason debuten com a duo a L'Auditori
  El duo es presenta per primera vegada a l'Estat amb una sel·lecció d'obres de Benjamin Britten i de qui va ser el seu mestre, Frank Bridge.
  Demà a les 19 h a la Sala 2 Oriol Martorell de L'Auditori de Barcelona.
  Els imparables germans Sheku i Isata Kanneh-Mason arriben demà a la Sala 2 Oriol Martorell de L'Auditori de Barcelona en el que serà el seu primer concert com a duo a l'Estat espanyol. I és que el públic de L'Auditori ja coneix a l'eminent violoncel·lista britànic, que va debutar a la Sala 1 l'abril del 2018, tot just un mes abans de saltar mundialment a la fama després de tocar, davant millions d'espectadors, al casament el príncep Harry d'Anglaterra i Meghan Markle.
  Ara, Sheku torna a L'Auditori de Barcelona acompanyat de la seva germana, la pianista Isata Kanneh-Mason per explorar una relació creativa fascinant i complexa: la del mestre amb el seu alumne. Frank Bridge, el mestre, fou violista en diversos quartets i director d'orquestra abans de dedicar-se plenament a la composició. Benjamin Britten, l'alumne, va ser una figura central de la música anglesa i europea del segle XX.
  Les quatre obres del concert revelen diferents cares de la creació. La Sonata per a violoncel i piano en dos moviments, escrita entre 1913 i 1917, és el pont entre una estètica innocent i despreocupada i les angoixes de la Gran Guerra, que va afectar molt profundament Bridge.
  En contrast, sentirem el brevíssim Tema Sacher de Benjamin Britten, escrit per a un projecte col·lectiu que el violoncel·lista Mstislav Rostropóvitx va encarregar a diversos compositors en homenatge al director suís Paul Sacher. Tornem a Bridge per escoltar la Spring Song, extreta de les Four Short Pieces, com si fos una obra independent, i la Mélodie juntament amb l'Scherzo, que és la revisió d'una obra anterior. La Sonata per a violoncel de Britten, una de les cinc obres que aquest va dedicar a Rostropóvitx, tanca el cercle.