text: 17 de maig de 1933 | EL TERCER REICH
  Home // diari // 17 de maig de 1933
  En un discurs al Reichstag, l'Adolf Hitler va declarar que només hi havia una feina per fer; preservar la pau mundial. El líder alemany va explicar que els problemes actuals s'havien de resoldre a través de la raó i de forma pacífica, i va afirmar que qualsevol acció violenta a Europa no podria tenir un efecte favorable per l'economia i la política. Tot i això, es va queixar de que Alemanya continués sent menyspreada de forma injusta, i va advertir de que si ells s'havien desarmat complint les clàusules dels tractats, les altres nacions també ho havien de fer, sinó, va amenaçar de marxar de la Societat de Nacions. Aquell discurs es va conèixer com el Friedensrede o discurs de la pau. Membres del Zentrum eren presents a aquell acte i varen celebrar el discurs del canceller entre aplaudiments i varen votar a favor de la declaració d'en Hitler sota la influència de l'antic canceller Heinrich Brüning. Per sorpresa, els socialdemòcrates, dirigits per en Paul Löbe, també varen donar suport al govern perquè pensaven que serien titllats d'antipatriòtics si votaven encontra. Hermann Göering, com a president del Parlament, va proclamar que el món havia sigut testimoni de la unitat del poble alemany quan estava en joc el seu destí internacional. Però el vot afirmatiu dels socialdemòcrates va portar greus conseqüències pel partit que, ja debilitat per les moltes detencions, es va acabar d'enfonsar després de la sessió del Reichstag perquè aquella decisió no va agradar gens als exiliats a Praga, dirigits per l'Otto Wels. Aquell mateix dia, el redactor en cap del Vorwäts, Endavant, Friedrich Stamper, va emigrar a Praga.
  El govern alemany va suprimir el dret a la vaga.
  A la matinada, el doctor Fritz Gerlich, l'editor del setmanari catòlic Der Gerade Weg (El camí recte), que estava detingut des del 9 de març de 1933, va rebre la visita de dos membres de les SA que el volien interrogar. Primer el varen dur pel passadís de la presó fins a les oficines del centre, on li varen tapar els ulls, i li varen fer baixar i pujar unes quantes escales per impedir que sabés a quina habitació l'estaven portant. Un cop varen arribar a una habitació li varen destapar els ulls i li varen posar uns reflectors dirigits cap a ell perquè el molestessin. Darrere seu hi havia gent assentada a la que no podia veure, i un d'ells li va preguntar d'on sortia la informació de la Casa Parda?. El doctor Gerlich li va respondre amb veu baixa que només ell era el responsable dels seus articles. Llavors, després d'una pausa, varen agafar el doctor i el varen tirar sobre una taula i li varen clavar 25 cops de porra. Un cop varen acabar d'estomacar-lo el varen tornar a fer seure a la cadira i li varen tornar a fer preguntes, però el doctor va continuar callant. Després de veure que no contestava les preguntes li varen tornar a clavar uns altres 25 cops i li varen tornar a preguntar si volia confessar, però el doctor, immòbil a la seva cadira, no va respondre. A continuació varen treure un revòlver i li varen ordenar que es disparés, però el doctor els va contestar que no ho faria perquè era catòlic, i es va agenollar a terra i va començar a resar. Llavors, els membres de les SA varen parlar entre ells i no es varen atrevir a matar-lo. Finalment el varen tornar a la seva cel·la.
  A Heidelberg va tenir lloc aquell dia la crema de llibres i centenars d'estudiants varen desfilar amb torxes enceses, acompanyats per membres de les SA, les SS i els Cascs d'Acer, i varen llançar, a més de llibres, símbols comunistes i socialdemòcrates. L'acte va ser acompanyat per l'himne Horst-Wessel-Lied i l'himne nacional. Es varen pronunciar discursos en el que es va qualificar l'acció contra un cop contra l'esperit anti-alemany representat per escriptors com Emil Julius Gumbel.
  Franklin Delano Roosevelt va fer un discurs aquella mateix tarda per fer una declaració amistosa cap a Alemanya.