text: KEREWAN: Situaci� general
  Geografia f�sica
  Organitzaci� territorial. Les �tnies
  Organitzaci� social
  Organitzaci� dels pobles. Habitatge Economia
  Societat i fam�lia Situaci� general
  Kerewan �s un poble d'uns 500 habitants, situat a la prov�ncia de Basse, la m�s interior de G�mbia (Upper River Division). Forma part de la comarca de Wulli, situada a la part nord del riu G�mbia, i dins aquesta, pertany a l'�rea de Nyakoy, d'uns 15 Km2. Nyakoy est� format per 8 pobles que tenen en com� una escola prim�ria, fundada l'any 1969; una escola secund�ria fundada el 1996; i un centre de salut/hospital, situat a Yerawaol (que d�na serveis m�dics a una �rea molt m�s gran).Pel poble i per Nyakoy, hi passa una carretera sense asfaltar, que finalment est� en bones condicions, i que �s la que comunica Basse amb la riba nord del riu G�mbia, i va a trobar la carretera, tamb� sense asfaltar, que comunica l'interior de G�mbia amb la costa per la part nord del riu .
  Al poble hi ha 40 cases, organitzades en diferents Kundes que, a la vegada, estan organitzades en tres grans unitats anomenades Kabiles. Cada kabila t� un cap, i estan agrupades al voltant dels cognoms Kigera, Jawone i Sil-lah. A aquesta �ltima kabila li correspon tamb� la funci� de l'alcaldia, que fins fa poc va estar regentada per Al-hadji Alimame Sil-lah, el qual va morir l'abril del 2002. L'alcalde, que tamb� �s cap de la seva kabila junt amb els caps de les altres kabiles, forma part dels notables del poble. Si b� no hi ha cap cens,(almenys que nosaltres sapiguem) hi ha uns 500 habitants, la meitat dels quals s�n criatures. Al poble tamb� hi ha moltes m�s dones que homes, pel fet que viuen m�s per� tamb� perqu� algunes s'hi estan mentre el marit treballa a la ciutat o a l'estranger.
  L'associaci� del poble s'anomena Kerewan Jiriwa Kafoo, i est� formada pel president Lamin Sil-lah, la vicepresidenta Hawa Jabbi, el tresorer Tunko Jawon�, el secretari Ibrahima Kigera, m�s tres vocals masculins i dues dones, que s�n les representants de les altres dues kabiles. A la vegada tamb� hi ha una associaci� de dones que s�n les qui organitzen festes, tenyeixen i venen robes, organitzen cursos d'alfabetitzaci� per a dones, porten l'organitzaci� comunit�ria dels hortets i ara tamb� del mol�...En general, les dones s�n molt actives dins la vida del poble per� s'ocupen sobretot de q�estions m�s pr�ctiques, mentre que els homes s'ocupen de les q�estions m�s pol�tiques.
  Els habitants s�n d'�tnia yahank�, de llengua molt semblant a la mandinga, i la seva estructura social no difereix massa de les altres �tnies que hi ha a la comarca. En tot cas es pot dir que els yahank�s arribaren a G�mbia procedents de la part nord de l'Imperi del Mali, i ja est� documentada la seva exist�ncia a G�mbia durant el segle XIX. Ja en aquella �poca eren musulmans, i es pot dir que s�n dels musulmans m�s antics del territori, i ells mateixos es consideren descendents d'�rabs barrejats amb pobles mandingues. �s una gent oberta, que intenta compaginar la seva religi� amb els elements nous de la vida moderna. Donat que no es pot separar un poble de la seva comarca ni de la seva zona, el que ve a continuaci� �s una explicaci� m�s general, que serveix per tota la comarca de Wully, i que en molts casos tamb� es pot fer extensiva a la prov�ncia de Basse, aix� com tamb� a altres zones del pa�s, i que esperem que serveixi per poder-nos fer una idea millor d'aquest petit territori de la immensa �frica.
  Geografia f�sica Clima Aquesta zona, com tot G�mbia, pertany al clima tropical i representa una transici� entre el sec m�s t�pic del nord del Senegal i l'humit, ja visible a la Casamance (sud del Senegal). Hi comen�a a ploure a finals de juny/principis de juliol i durant quatre mesos les pluges hi s�n molt abundants, fins a mitjan novembre. A partir d'aquest moment fins al seg�ent any, ja no hi plou m�s. D'aquesta manera el paisatge �s completament diferent en funci� de les dues estacions. Durant l'estaci� plujosa hi ha una verdor exuberant, mentre que a l'estaci� seca no hi ha ni un bri d'herba. En general, les temperatures s�n for�a constants durant tot l'any, per� a l'estaci� plujosa hi ha una humitat quasi del 100% i la sensaci� de calor, quan no plou, �s molt angoixant. A aquesta sensaci� de calor i humitat cal afegir-hi la quantitat d'aigua, que acaba fent intransitables molts carrers i carreteres, i els mosquits i altres insectes s�n molt m�s nombrosos durant aquesta estaci�. Els millors mesos s�n el novembre, el desembre i el gener, secs i fresquets. A partir del febrer fins al juliol es fa cada vegada m�s c�lid, sobretot els mesos de maig i juny, molt c�lids i secs. En els darrers 20 anys el r�gim de pluges va disminuint, tant pel que fa als dies de pluja com a la seva intensitat, de tal manera que en els darrers anys hi ha hagut algunes males collites, que han afectat la majoria de fam�lies. La constant necessitat de terres de cultiu, que ve donada tant per l'augment constant de la poblaci� com tamb� pel fet de la introducci�- durant el temps de la col�nia- de cultius com el cacauet (amb finalitat, sobretot, d'exportaci�) han creat una forta pressi� sobre els boscos, de manera que les tales han estat constants. S'han tallat moltes palmeres fins al punt que aquest arbre, que abans era molt abundant a tota la regi�, en aquests moments nom�s es troba prop dels rius, en llocs que no s�n aprofitables per l'agricultura. Tamb� han estat freq�ents els incendis, de tal manera que avui dia abunden m�s els boscos secundaris, de matolls i petits arbres, i nom�s queda bosc primari prop del riu. Sortosament els pagesos no han abandonat el costum de deixar grans arbres enmig dels camps o a les zones m�s representatives dels pobles i d'aquesta manera es conserven grans baobabs, palmeres i altres esp�cies de grans arbres. La gent comen�a a ser molt conscient de la import�ncia de la vegetaci� pel r�gim de pluges i en aquest sentit hi ha iniciatives tant d'ONGs com governamentals o populars per tal de preservar els boscos que queden. La gent del poble de Kerewan preserva el seu bosc- que �s de propietat comunal- netejant cada any el tallafoc que hi han fet. Aquesta �s una tasca de tots els homes del poble durant l'estaci� seca. De totes maneres, quan una fam�lia necessita m�s terres per treballar encara se li d�na perm�s per desbrossar un tros de bosc amb la finalitat de poder cultivar-lo. En aquestes condicions s�n molt pocs els animals que hi queden. Han desaparegut pr�cticament tots els hipop�tams, que encara eren visibles fa 20 o 25 anys. Aquests animals s�n molt perjudicials per a l'agricultura, i per a un pa�s on abunden tant els camps de cultiu, i aix� des de fa molts cents d'anys. No �s d'estranyar que aquest animal desaparegui, sobretot amb la cacera. Tamb� tendeixen a desapar�ixer els monos, micos i babu�ns, encara que s�n m�s nombrosos que els hipop�tams. Per� tamb� roben les collites i si els pagesos no poden espantar-los tendeixen a eliminar-los perqu� es mengen el blat de moro, els cacauets ....Prop de Kerewan nom�s queden porcs senglars i hienes. Els primers deuen servir de menjar a les segones, perqu� en ser una poblaci� majorit�riament musulmana, el senglars no es mengen (llevat que el ca�ador sigui cristi� o animista, que tamb� pot donar-se). En canvi els ocells s�n molt nombrosos i bonics, i no sempre del gust dels pagesos!. Organitzaci� territorial. Les �tnies
  A la comarca de Wulli, hi conviuen mandingues i yahank�s (dues �tnies amb una llengua molt semblant), sonink�s o sarahoules i foules o fulbes . Els mandingues s�n l'�tnia m�s nombrosa de G�mbia, i representen aproximadament el 40% de la seva poblaci�. En general, la majoria de gambians sap parlar aquesta llengua, que constitueix aix� la llengua vehicular del pa�s, junt amb l'angl�s, llengua que s'estudia a les escoles i que s'utilitza a l'administraci�. Tamb� hi ha mandingues al Senegal, Guinea-Bissau, Guinea-Conakri i Mali. Els yahank�s, en canvi, s�n molt minoritaris, nom�s uns 75.000 a tot el pa�s, i, de fet, moltes vegades s�n considerats mandingues. Els sonink�s o sarahoules representen el 10% dels habitants de G�mbia, si b� estan estesos tamb� per altres pa�sos com el Senegal, Mali i Maurit�nia. Aquestes tres �tnies es dediquen principalment a l'agricultura, si b� dins les dues primeres hi ha tamb� una gran quantitat de gent que treballa a l'administraci� p�blica. Els sonink�s tamb� tenen com a principal ocupaci� l'agricultura, si b� molts d'ells es dediquen als negocis, tant als interiors, com als relacionats amb el comer� exterior. S�n, per tant, tradicionalment grans viatgers, i molts d'ells han optat per l'emigraci� a Europa, als Pa�sos �rabs o als Estats Units. Aix�, la majoria dels immigrats procedents de l'�frica Occidental que hi ha al nostre pa�s pertanyen a aquesta �tnia, aix� com la majoria dels homes de negoci. Els fulb�s representen tamb� el 10% dels gambians, si b� aquesta �tnia est� molt m�s estesa que les altres per tot l'�frica Occidental, i arriba fins al N�ger o el Camerun. Aquests es dediquen tradicionalment a la ramaderia de bov�, i solen viure en pobles m�s petits i tradicionals que els altres, i en el cas de G�mbia, sempre propers a pobles de mandingues o de sonink�s. Curiosament, tamb�, els qui viuen a la ciutat presenten actituds molt modernes (amb un fort contrast respecte als qui viuen al camp) i solen dedicar-se al comer�, preferentment de petites botigues o al comer� dins la mateixa �frica
  En general, a la prov�ncia de Basse i tamb� a Wulli, aquestes �tnies conviuen sense gaires problemes, malgrat que tendeixen a viure en pobles separats, i quan conviuen al mateix poble pot donar-se el cas que cada grup tingui el seu propi alcalde. Tampoc no �s gaire corrent que es casin entre ells, malgrat que darrerament sembla ser que alguns sarahoules amb m�s diners busquin com a segona o tercera dona una mandinga o una fulba(foula,fula). Pel que fa a la llengua, gaireb� tots els homes saben mandinga, i en canvi aquests no solen aprendre les altres lleng�es (llevat d'alguns que saben fula). Quan hi ha algun esdeveniment p�blic cada u parla amb la seva llengua i sempre hi ha una altra persona que fa de traductora. Aix�, un discurs pol�tic, la festa de fi de curs de l'escola o una missa a l'esgl�sia cat�lica de Basse poden durar el doble o el triple del normal, per� ning� no se sent excl�s. Si hi afegim que a Basse hi ha immigrat una gran quantitat de gent procedent sobretot de Guinea-Bissau i Guinea-Conakry, que poden expressar-se tamb� en portugu�s o en franc�s i que, a m�s, hi ha molta gent que ha viscut o t� parents que viuen a Espanya, veiem que aquesta prov�ncia �s un mosaic de lleng�es i un vertader microcosmos afric�.
  Organitzaci� social Una de les coses m�s sorprenents i tamb� m�s caracter�stiques de l'�frica, i en particular de l'Occidental �s el contrast entre la migradesa i precarietat dels b�ns materials i la sorprenent complexitat de les relacions humanes. Els europeus solem fer un f�cil reduccionisme comparatiu entre l'escassetat i la precarietat de la seva cultura material tradicional i la nostra, pensant que aix� deu ser tamb� pel que fa a les seves relacions. A m�s, �frica no apareix als nostres manuals d'hist�ria fins a l'arribada dels europeus al seu continent, i el m�xim que coneixem �s el tr�fic d'esclaus i la posterior colonitzaci�. Llevat dels pa�sos del Nord i d'Eti�pia, els altres tenen les seves fronteres all� on les varen dissenyar els seus colonitzadors. La llengua que s'ensenya a les escoles �s tamb� la d'aquests, aix� com la rica literatura actual, per cert molt poc coneguda al nostre pa�s. Per aix� ens perdem el fet de l'exist�ncia de regnes i imperis que varen anar apareixent i desapareixent al llarg de la hist�ria africana, i que finalment varen ser esborrats del mapa en el moment de la colonitzaci� (la majoria, molt afeblits ja per tres segles de comer� d'esclaus).
  La zona del Senegal i G�mbia havia format part de l'Imperi del Mali, i quan va caure al segle XV, es formaren petits regnes que continuaren la seva exist�ncia fins a la colonitzaci�. Com a molts altres llocs del m�n hi existia una classe dirigent, formada pel rei o emperador i els seus nobles, i a partir d'aquests s'anava baixant en l'escala social fins a arribar als esclaus. Per� l'escala social no es mesurava tant per la riquesa com pel prestigi i la pertinen�a a una determinada casta. Avui dia, si b� a nivell oficial no es parla de castes i ning� no pot infligir cap humiliaci� a una persona de casta inferior, a nivell popular aquestes s�n encara vigents, tothom sap a quina pertany, quina �s la seva posici� dins la fam�lia i el poble, i quin comportament �s correcte o incorrecte. Dif�cilment es donen els matrimonis entre gent de diferent casta, encara que comencen a manifestar-se, sobretot a les ciutats. Per tant, s�n societats no igualit�ries, encara que sovint un estranger no pot distingir aquesta desigualtat, perqu� moltes vegades no es manifesta en forma monet�ria sin� de prestigi.
  Deixant de banda els nobles, la casta m�s elevada als pobles �s la dels purament agricultors o ramaders. Aquests no poden fer cap altra feina artesana, per� en canvi poden dedicar-se al comer�. Els alcaldes d'aquesta zona pertanyen sempre a aquesta casta, i s�n alcaldes tradicionals reconeguts pel govern, que conserven encara molt de prestigi i autoritat. Despr�s d'aquests ve la casta dels agricultors-artesans que, a m�s de les feines del camp, poden dedicar-se a diferents treballs artesans. De fet, cada casta t� un treball determinat, i entre aquestes destaca la dels ferrers-joiers-dones terrissaires. Els ferrers tenen un gran prestigi a tot �frica, i a m�s de les feines pr�pies de l'ofici s�n persones cridades a resoldre problemes familiars o ve�nals, fan d'amfitrions dels hostes i tenen un gran domini de la paraula, de manera que moltes vegades se'ls ha considerat els periodistes tradicionals. Potser pel fet que treballen en cabanes obertes i tots els homes hi passen per fer petar la xerrada mentre esperen que els arreglin algun estri, tenen fama de saber tot el que passa al poble. Evidentment, les seves dones solen ser les que van m�s enjoiades!. Al final de l'escala social trobem els descendents dels antics esclaus, persones que varen ser sotmeses a l'esclavitud normalment per causa de guerres. Per tant, poden ser antics nobles d'altres �tnies. Aquestes fam�lies tamb� tenen terres de la seva propietat, i alguns es dediquen a la m�sica; els griots (una mena de joglars que conserven i transmeten la literatura oral) formen part d'aquesta casta.
  Organitzaci� dels pobles. Habitatge
  Cada poble �s tamb� una entitat perfectament estructurada, dividida en kabiles. Una kabila �s una agrupaci� de cases formada per kundes habitades per gent que porta el mateix cognom, m�s les cases dels antics servents. Cada kabila t� un cap, que �s el seu representant, la persona de m�s honor, que tamb� ajuda l'alcalde en les seves funcions. Una kunda, en canvi, �s una agrupaci� de cases habitades per fam�lies for�a properes entre elles. Cada kunda pot tenir diferents cases, habitades - aquesta vegada s�- pels familiars m�s propers: avis, pares i fills. Si es tracta de cases que conserven l'estructura tradicional, cada membre adult de la fam�lia t� la seva pr�pia construcci� o caseta rodona que li serveix d'habitaci�, de rebedor i d' espai privat. Aix�, cada home t� la seva caseta i tamb�, cada dona casada junt amb els seus fills petits. En el cas de les dones no �s obligat que cada una dormi per separat, perqu� hi pot