text: Září 2012 – Klokočůvek
  Babí léto ukazuje svou sílu. Vrátila jsem se ke "Škole malého stromu".
  …Podzim je čas milosti udělený přírodou. Poskytuje dát všechny věci do pořádku- před smrtí.
  A tak dávat věci do pořádku znamená rozhodnout se, co musíš ještě udělat, a vzít na vědomí, na co už nestačíš.
  Je to chvíle vzpomínání a lítosti a touhy udělat věci, které jsi neudělal, a ještě říci něco, cos dosud nevyslovil…
  byli jsme venku a tato fotka mi připomněla jeden výlet
  tak jsme sbíraly "suroviny" tady jsou ty od Kačky...
  takhle si tvořila Kačka...
  a takhle si to dotvořila na svém psacím stole
  já tvořila takto...
  Přeji Vám krásný podzimní den, plný krásy, vděčnosti za barevné tvoření přírody… a síly, odvahy k odevzdání toho, čemu nestačíme… Těším se příště Kejt
  Publikováno 21.9.2012
  Publikováno 16.9.2012 16.9.2012
  Jak tak ležím občas v té knížce o.Jeronýma, došla jsem k jeho kapitole "Dobrých vlivů" na utváření mladého člověka. Každý z nás něčím prošel, něco, co nás utvářelo, posouvalo, ukazovalo směr…a to,co jenom tuším, ale za co jsem vděčná, o. Jeroným potvrdil:
  …Dobré vlivy nepocházejí z žádných velkolepých skutků; prostý postoj, pouhé slovo, pochází-li od bytosti, která v sobě neustále pěstuje kvalitu, postačí. :-)…
  …Jedno orientální přísloví říká:
  …"krásnou hedvábnou látku získáme z obyčejných listů moruše."
  To souhlasí, ale jak vzdálený je výchozí bod od konečného produktu. Čest tedy budiž vzdána těm,kteří umějí provést onu proměnu…
  I když ještě na krásné hedvábné látce člověk stále pracuje,stejně mě to naplňuje vděčností, že člověk měl nebo má kolem sebe lidi, kteří ho utvářeli a utvářejí…
  A tak jsem s vděčností zas jednou tvořila svatební tvoření:
  a zblízka...
  pro nevěstu, sestru a ženicha
  a pak přišlo ráno:
  a my jsme tvořili na místě...
  moc děkuji Jarce za trávu, Jaru je kouzelná...díky 🙂
  nemohla jsem se od toho odtrhnout 🙂
  jak si s ní tak vítr hrál 🙂
  pohled na stoly...
  A o.Jeroným pokračoval :
  … Nechtějte po svém učiteli, aby k vám mluvil a nic neřekl. Ptejte se ho na problémy lidského osudu a na podobné, stále aktuální problémy. Jak on sám je prožívá? Jak to dělá, že je dokáže statečně a klidně přijmout? Ptejte se ho na to, co ví jistě, o čem už nepochybuje, co považuje neoddiskutovatelné a neměnné.
  Ať s vámi hovoří o dramatu své pravdivé osobnosti, ne o povrchní komedii, kterou ho možná okolnosti nutí hrát. Ať se s vámi podělí o svou nespokojenost a své naděje, o svou náboženskou víru, svou důvěru v Boha, svou modlitbu.
  Zeptejte se ho, jak a nakonec se sebedarováním osvobodil od sebe sama. Zjistěte,odkud pochází jasnozřivost, se kterou jisté věci odmítá. Ať se vám svěří s objevy, které mu přinesla jeho mlčenlivost. Ať vám poví, kde se rodí jeho slzy a co je důvodem jeho úsměvu. Snažte se proniknout až k podstatě tohoto člověka. A pokud bude ochoten vrátit se ke svým školním sešitům či nástrojům učedníka,poděkujte mu svou učenlivostí.
  Mí učitelé mi řekli: "Nenarodil ses na světě sám. Na počátku jsi všechno přijímal, ale nevědomky. Teď, když jsi dosáhl věku rozumu, přijímej všechno, ale s plným vědomím. Neboť v životě ducha je člověk dvacet let začátečníkem, v životě modlitby je začátečníkem třicet let. Než uplyne tato lhůta, je tvá hodnota výlučně hodnotou toho, co jsi zdědil. "
  Mějte krásnou, požehnanou neděli, vystavme se "dobrým vlivům", hledejme je a nepřestávejme 🙂 . Těším se příště Kejt
  Publikováno 10.9.2012 10.9.2012
  Včera byla u Maria Skály pouť ke svátku Narození Panny Marie. (Tak jako vloni https://www.klokocuvek.cz/stesti-nejsou-splnene-sny/ ) Mši svatou jsme slavili společně s o.biskupem a poutníků k Panně Marii se svými prosbami připutovalo opravdu hodně…
  Při chystání pouti jsem poprvé držela v ruce hodně anturií a honila jsem hlavou jaké to mám vlastně štěstí a cítím se obdarovaná, že mohu držet v ruce krásné květy, ke kterým bych se normálně ani třeba nedostala…
  pohled na sochu P. Marie
  Pak jsme se u Skály ocitli ještě večer… a bylo to úplně jiné…
  byl to úplně jiný pohled
  foto s bleskem...
  ...dotek...
  A pak, večer, jsem otevřela knihu:
  …Bratře: ty krásné obrazy, krásné barvy- moře, nebe, slunce, pláže, květiny-, posuzujte to nezaujatě.Defilují před vámi jako na plátně: nechytejte se plátna…!!!
  Když se vám nabízí nějaké potěšení nebo krása, řekněte si: "Vím, dobře vím, že pominete, je to záležitost několika hodin. Pominout: to je vaše přirozenost; v tom možná spočívá váš hlavní půvab . Nuže, obdivuji se vám, dozajista ano: ale mé srdce si uchová svou nezávislost! "
  Bratříčku, milujete přespříliš krásu? Ne, vy ji dost nemilujete. Nemilujete ji natolik, abyste byl schopen vystoupit po žebříku až na vrchol bez toho, abyste se zastavoval na nižších stupních, kde se dělají ústupky. Máme totiž různé stupně krásy. Je tu krása uměleckých děl: linie, rytmus, dojmy a sny…(Ano, a co dál?) Mnohem poutavější je krása přírody: světlo a barvy, krása drobností i krása dálek; krajiny…(A dál?)
  Ještě krásnější je krása ducha a srdce. Hlavně ale krása životů blízkých Bohu! Krása vydobytá, ale přesto přijatá; krása ohrožovaná, a přesto pokojná; krása blahodárná a tajemně přitažlivá; krása spojená se štěstím; krása vše přesahující.
  Pojďte, budeme se navzájem podporovat při hledání dobroty a krásy nekonečné a nehynoucí; která by byla osobou, odměnou, srdcem, věčností. Pojďte; pojďme; pojďme společně, Pán nás přitahuje a nakonec i naplní. Budeme utišeni. A podpoříme mnoho přátel.
  (O.Jeroným)
  Tak k té cestě za objevováním pravé Krásy hodně odvahy nám všem 🙂 Těším se příště Kejt
  Tak jsem ležela v knížce a … :
  …Rozhovor je pro lásku k bližnímu důležitý jako krev pro tělo.
  Když krev přestává proudit, organismus umírá. Když odumírá rozhovor, umírá láska a na její místo nastupuje zášť a vztahovačnost.
  Rozhovor však může odumřelý vztah obnovit.
  Otevřený rozhovor ten zázrak dokáže- může probudit k životu nový lidský vztah a znovu vzkřísit ten,který už byl mrtvý…
  (Reuel Howe)
  Udělal mi radost, ukázal směr…
  A pak také Evík http://kouzlodomova.blogspot.cz/2012/09/oblibenec.html .Také mám na zahradě jeden ořechoplodec, a i když vůbec nerozumím tomu,proč se mu říká ořechoplodec- pro jeho modrou mně neustále těší. Zrovna kvete a už jsme nad ním stáli a obdivovali ho…
  No a i u nás je nadšený prvňáček…
  tradiční fotka...mají ji všechny děti...první vykročení z domu...
  To je tak krásné- hledět do rozzářených tváří...
  Kéž by to první nadšení nikdy neztratily a ještě ho dokázaly rozdávat… Těšíme se…
  Mějte pěkný den a užívejte si zářijových paprsků a začátků…už nikdy nebudou stejné… Těším se příště Kejt