text: Česko bereme jako inkubátor, ve kterém dokážeme rychle vybudovat firmu, otestovat koncept a pak ho posunout dál. Náš byznys je založený na primárně na odložených platbách a behaviorálním scoringu, tím pádem je dost specifický. Musíme počítat s řadou lokálních parametrů, kvůli kterým to budeme mít mezinárodně těžší. Pokud někde budeme úspěšní, myslíme si, že především ve východní Evropě, kde jsou menší trhy, na které se nežene tolik mezinárodních hráčů.
  Podhoubí pro budování firem v Česku určitě je. Pokud máte dobrou myšlenku, seženete kvalitní kapitál poměrně snadno. Venture kapitálu je hodně, řekl bych, že pro spoustu venture kapitálových společností je naopak problém najít způsob, jak peníze efektivně investovat. Máme i dostatek šikovných lidí – z vysokých škol jich vychází spousta, navíc si je můžete, ve srovnání se zahraničím, najmout za velmi konkurenční náklady. Byrokracie sice všechno zpomaluje, ale s trochou trpělivosti jde zvládnout i ta.
  Nemůže být překážkou stávající regulace, respektive to, že nikdo dnes pořádně neví, jaká pravidla pro FinTech start-upy platí?
  Regulace jsou v našem oboru hodně děravá – cílí především na zajeté velké hráče a off-line produkty. Třeba v Británii jsou v tomhle ohledu hodně napřed. Když v zemi začínalypeer-to-peer půjčky, snažila se tamní legislativa přímo podporovat start-upy ve finančním odvětví. V Česku jsme ale o dost konzervativnější. Česká národní banka je pochopitelně hodně opatrná, i když jsou produkty jasně proklientské. Asi za to můžou nepříjemné zkušenosti z devadesátých let. Všichni ti Kožení a Vostří. Legislativa firmy jako my příliš nepodporuje ale věříme, že pomalu i regulátoři začnou počítat s novými trendy. Myslím, že z velké části za to může nepochopení produktů. Když pak zjistí, jak fungujeme, najednou v tom nevidí takový problém. Je před námi ještě hodně práce a vysvětlování.