text: Katčin příběh	
  Jmenuji se Kateřina Blažčíková, na internetu mě najdete pod přezdívkou Katty Veganza. Je mi 24 let (roč. 1991) a žiju se svým manželem Lukášem, fenkou shiba inu Bairinkou a černým kocourem Snupym v malém bytečku po mých prarodičích v Plzni.
  Mojí obrovskou vášní je posilování, zdravá rostlinná strava a vše kolem fitness. Chtěla bych vám říct, jak jsem se k tomu vlastně dostala a povědět vám celý svůj pravdivý příběh.
  Ušla jsem dlouhou cestu, než jsem se dostala tam, kde jsem dnes. Nebyla to vždycky příjemná pěšinka vystlaná okvětními lístky. Naopak. Dost často byla hodně trnitá a musela jsem bojovat s mnoha nástrahami. Ale nikdy jsem se nevzdala a usilovně se snažila každou tu překážku překonat, abych se mohla posunout dál…
  Vyrostla jsem v rodině, kde se rozhodně nijak nedbalo na zdravou stravu ani důležitost pohybu. Jedla jsem klasická česká jídla plná tuku a masa, chodila jsem do fastfoodů a nikdy jsem se nad tím nijak nepozastavovala. Samozřejmě na mě můj životní styl byl dost viditelný a byl mě od malička "pěkný kousek".
  V pubertě mi už pneumatiky na břiše začaly vadit a s kamarádkou jsme začaly zkoušet nejrůznější diety, díky kterým jsem lítala s váhou v důsledku jo-jo efektu nahoru a dolů. Také jsem začala chodit na párty, pít alkohol, kouřit a ponocovat.
  Když mi bylo 16 let, jela jsem v zimně na hory se svým bratrem a jeho rodinou. Tam jsem se živila koblihami a rohlíky s taveňákem k snídani a langoši na sjezdovce k obědu. Když jsem se vrátila domů a stoupla na váhu, ukázala mi moje dosavadní maximum – 60kg! To pro mě tenkrát při 159 cm byla docela pálka a tak jsem se pořádně naštvala!
  Tak jako už mockrát jsem se vrhla druhý den na dietu a domluvila jsem se s tátou, že budeme každý den ráno před mojí školou chodit na půl hodiny běhat na pás do posilovny. I když to znělo jako dobrý fór a všichni včetně nás si mysleli, že nám to vydrží tak týden (jestli vůbec) z nějakého nevysvětlitelného důvodu nám to vydrželo a navštěvovali jsme spolu takhle fitko v brzkých ranních hodinách den co den, týden co týden. Každý den jsem vstala v 5:30 ještě za tmy a bez výmluv a remcání jsem šla čelit výzvě. Když se mě táta snažil přemluvit, že dneska vynecháme, byla jsem neoblomná. Zabejčila jsem se i se stravou a přesně si na každý den počítala kalorie (tenkrát jsem o živinách neměla ani páru). Jídelníček jsem si psala do sešitu a fixkami připisovala motivační hesla. Váha šla postupně dolů a ani jsem se nenadála a měla jsem vytoužených 10kg dole!
  Byl to skvělý pocit. Dosáhla jsem svého, zhubla jsem a získala postavu, jakou jsem za svůj život zatím neměla nikdy. Ale to nebylo to jediné, co se změnilo… Začalo se mi líbit brzy vstávat, ráno rozhýbat tělo a být plná endorfínů. I změna jídla mi dělala dobře a celkově jsem změnila pohled na svůj život. Nechtěla jsem skončit, chtěla jsem pokračovat dál a dál. Nemohla jsem se nabažit těch nových zážitků, svého nového těla a báječných pocitů spojených s novým stylem života! Naprosto jsem se zamilovala.
  Zdravá strava a cvičení – moje nové lásky!
  Hltala jsem knihy o výživě jednu za druhou (tajně pod lavicí ve škole a sem tam mi byla nějaká zabavená), najmula jsem si trenéra, který mi sestavil posilovací trénink, abych se zpevnila a vytvarovala křivky. Začalo léto a tak jsem chodila běhat ven do lesa a pořídila si své první kolečkové brusle, které se také okamžitě staly novou vášní. Vzpomínám, jak jsem na nich jezdila třeba 2,5 hodiny v kuse a ani se nezastavila. Zamilovala jsem si ovesné kaše na snídani, začala číst časopis Fitness (který kupuju pravidelně do dnes) a večeřela mísu zeleninového salátu.
  Je to už tak dávno, 7 let, kdy jsem se zaláskovala do tohohle životního stylu a nikdy ho už neopustila. Když jsem měla letní prázdniny, začala jsem chodit na obědy do restaurace Slunečnice v centru Plzně. Byla to jídelna se zdravou výživou, kde vařili z různých druhů zeleniny, pohanky, tofu, a dalších zajímavých potravin, o kterých jsem dřív neměla ani páru. Tohle jídlo mě začalo tak bavit, že jsem přestávala jíst maso a začala zkoušet všechny tyhle nové poklady.
  Pořád jsem se prokousávala knihami o výživě (tenkrát internet ještě nebyl tak in jako dnes), až jsem narazila na různé alternativní směry. Vyzkoušela jsem několik půstů jen na ovoci nebo šťávách a cítila jsem se při nich tak báječně a lehce, že jsem si říkala, že bych takhle mohla jíst pořád. A také to tak dopadlo.
  Na podzim roku 2008 jsem přešla na syrovou veganskou stravu. Držela jsem i pár půstů a hodně jsem se pročistila. S tím přišel další úbytek na váze, až jsem se dostala na 42kg. Sice jsem vypadala trochu jako kostliveček a ztratila dost svalů, které jsem předtím nabrala cvičením, ale cítila jsem se jako znovuzrozená! Moje tělo se zbavilo všeho špatného, pročistilo se a projasnila se mi i mysl. Začal se měnit celý můj život!
  Ještě před dovršením 18 let jsem se přestěhovala sama do Prahy a ve stejnou dobu jsem se seznámila se svým současným manželem Lukášem na festivalu "Miluj svůj život", kde jsme společně pomáhali našemu kamarádovi na stánku se syrovou stravou. Lukáš totiž ve stejné době také přešel na vitariánství a zajímal se jako já o přírodu a ezoteriku.
  Zlatá střední cesta – našla jsem to svoje
  Syrová strava mi na začátku sice prospívala, ale postupem času jsem došla k tomu, že její 100% zastoupení v mém jídelníčku mi nedělá dobře. Obzvlášť v zimě a se zdroji, které v našich podnebných podmínkách máme. Po 2 letech tohoto stylu stravování jsem tedy začala opět zařazovat teplá jídla. Nějakou dobu jsem jedla opět i maso a mléčné výrobky, protože jsem si myslela, že je potřebuji, abych byla zdravá. Ale i tak jsem dbala na kvalitu a kupovala vše bio. To byla jen krátká perioda, protože jsem se záhy opět vrátila k čistě rostlinné stravě, která mému tělu dělá nejlépe. A u té už jsem zůstala.
  Nový začátek, nová výzva
  Když jsem se už jako vdaná vrátila v 21 letech zpět do Plzně, začala jsem zase častěji navštěvovat fitko a celkově se věnovat sportu hodně aktivně. Brala jsem to jako nový začátek a návrat do svého rodného domova, kde to tenkrát všechno začalo. Tentokrát jsem se ponořila do světa fitness ještě hlouběji a dala jsem si takovou výzvu, že vyzkouším, kam až to dokážu dotáhnout s rostlinnou stravou. Vyvrátit mýty a ukázat lidem, že svaly a pěkná postava se dají vybudovat i na alkalické, životodárné a čisté rostlinné stravě. Vytvořila jsem portál Veganza a začala zde sdílet všechny své zkušenosti a znalosti.
  Příprava na první soutěž
  Jakmile jsem přidala na silových trénincích a upravila stravu, aby byla bohatá na bílkoviny, výsledky se začaly dostavovat hodně rychle. To mě motivovalo dál a dál a po půl roce jsem se rozhodla, že vyzkouším soutěž v bikini fitness. Oslovila jsem státní trenérku a začala opravdu tvrdě dřít. Na podzim 2013 jsem si poprvé stoupla na závodní prkna.
  Sice jsem se nijak neumístila, ale byl to báječný zážitek a skvělé vypracované postavy mých konkurentek mě vymotivavaly makat na sobě ještě víc a být lepší.
  První zkušenost s objemovkou
  řes zimu jsem začala s tzv. "objemovkou", abych nabrala více svalové hmoty. Byla jsem ještě nezkušená a udělala jsem hodně chyb, takže jsem přibrala během tohoto období hodně tuku. Bylo těžké, dostat to zase dolů. Těžší, než kdykoli předtím. Hodně jsem se kvůli tomu natrápila, kolikrát jsem si i pobrečela a ve snaze shodit přebytečná kila jsem lítala z extrému do extrému.
  Nakonec se mi s pomocí nové trenérky podařilo dostat se znovu do formy, i když hodně drastickým způsobem. A přesto, že moje objemovka nebyla ukázková, svůj účel splnila dobře
  – po vyrýsování byl nárůst svalové hmoty opravdu znatelný. Znovu jsem se zúčastnila soutěží na podzim 2014, rok po své premiéře a tentokrát to byly hned tři po sobě.
  Moje postava a celkové tělesné proporce se za těch celých 2,5 roku razantně změnily. Hodně jsem experimentovala a stále usilovala o lepší výsledky. Jsem na svůj pokrok pyšná a cítím se skvěle. Je to pocit, který bych každému přála zažívat.
  Na téhle svojí cestě jsem se párkrát zapletla i s nějakými náznaky poruch příjmů potravy. Naštěstí, jelikož jsem si vždycky dokázala uvědomit, že je něco v nepořádku, jsem s nimi vždy rychle zatočila. Ale někdy to bylo těžké. Víte, ta hranice je někdy hodně tenká…
  Po druhé soutěžní sezóně jsem se rozhodla, že se chci dát v první řadě dohromady a tentokrát si udržet štíhlou postavu, zatím co budu pracovat na budování nových svalů. A tak jsem začala se zpětnout dietou, kterou jsem znala jen ze zahraničních článků, abych opět navýšila kapacitu svého metabolismu. Jídlo jsem začala vnímat jako palivo a přestala se ho bát. Začala jsem jíst opět chutná a pestrá jídla, která jsem si dřív odpírala, protože jsem myslela, že mi budou na cestě k mým cílům škodit. Jím vše, co mám ráda a ve výběru se už nijak neomezuji. Každý den je v mém jídelníčku spousta ovoce, cereálie, oříšky, klidně i sacharidy na večer:-) Ale k tomu dbám na dostatek bílkovin, vlákniny a čerstvé zeleniny. Už vím, že vyváženost a rovnováha, jak ve fyzické, tak psychické rovině, jsou klíčem k úspěchu.
  Miluju své tělo a snažím se ho rozmazlovat a starat se o něj, jak nejlépe umím. Ne ho trápit hladovkami jako dříve. A výsledky, které mi to přináší, jsou báječné! Nejen, že vypadám mnohem lépe, ale cítím se zdravá, silná, spokojená a plná energie!
  Nyní bych chtěla svoje znalosti a zkušenosti předávat dál a pomáhat dalším ženám a dívkám splnit si svůj sen. Nejen získat skvělou postavu, zhubnout a vyformovat si tělo snů. Ale také naučit se milovat své tělo a láskyplně se o něj starat. Nebláznit s rychlými dietami a neničit si zdraví ve snaze dosáhnout rychlých výsledků. Vyvyrovat se stejných chyb, které jsem dělala v minulosti já.
  Pokud řešíte nějakou z těchto oblastí a neumíte si sami poradit, nesmírně ráda budu vaším průvodcem a povedu vás krok po krůčku až k vašemu cíli!