text: Životní prostředí samozřejmě nejde dohromady s uhelnými elektrárnami, s intenzivní zemědělskou produkcí či výrobou náročnou na suroviny a zdroje. Političtí představitelé, kteří zamrzli ve 20. století nereflektují posun průmyslu a služeb k novým odvětvím a snaží se tento průmysl „chránit“.
  Myslím si, že je v ČR vždy obrovská skepse ke všemu novému. Ke všemu, co by mělo změnit ten náš zajetý standardní styl života. Debatě neprospívá ani vyhraněnost, kterou představuje aktivistka Greta Thunberg. Měli bychom se koncentrovat na věci, které jsou podloženy vědeckými fakty, a na možnosti jejich řešení. A ne se zabývat nějakou vyhrocenou debatou o tom, jestli má šestnáctiletá holka právo politikům říkat, že jí zničili život.
  A není to prostě třeba tím, že ČR tady nemá žádné tající ledovce, nejsou tady žádné mohutné požáry. Myslíš si, že ČR pociťuje klimatické změny už tak, aby to začali vnímat i její obyvatele a požadovali po politicích, aby něco dělali?
  My už ale ty problémy máme! Česká krajina vysychá a lesy jsou napadané kůrovcem. To je zapříčiněno řadou faktorů. Ale my si s tím sami nevíme rady a může se nám velmi rychle stát, že budeme čelit obrovským problémům především s nedostatkem vody, znečištěním krajiny a atd. a my pro to zatím děláme jen velmi málo, nebo dokonce vůbec nic.
  Na spoustu občanů už dnes přímo dopadá to, že nemají ve studnách vodu, že si nemohou doma umýt auto nebo zalévat zahrádku. Tohle se bude jen prohlubovat. To že nevidíme tát ledovec, neznamená,že žádné globální oteplování neexistuje. Myslím si, že lidé si tu často problémy drobnějšího charakteru nespojují s klimatickými změnami. Tohle je úkolem politiků. Vysvětlit, co se vlastně děje, a že existuje linka mezi globálním oteplováním a suchem. A také že existují cesty, které mohou fungovat, ale nebudou zadarmo.
  Základním problémem, který pramení už z dob komunismu, je intenzivní zemědělství, které vysává živiny z půdy. Zemědělské statky u nás jsou dvakrát až třikrát větší než jinde v Evropě. Tam jsou běžnější menší farmy, které jsou samozřejmě druhově rozmanitější, protože neexistují obrovské lány jednoho druhu plodin. Takže prvním na seznamu opatření by mohla být změna v zemědělství a také v lesním hospodářství.
  V ČR je také v posledních letech mnohem nižší množství srážek, a kvůli zvyšování teploty se voda více odpařuje. Sice jsou teď ve hře různé vládní programy na její zadržování v krajině, ale zase nemůžeme zadržet veškerou povrchovou vodu, protože nějaká musí zůstat a odtéct v řekách. Můžeme se podívat blíže na města – obrovské zabetonované plochy bez možnosti jímání vody by měly být minulostí a to je jen špička ledovce. Problém sucha tady byl akcentovaný nejen klimatology už před 20 lety, ale nikdo ho neřešil. My teď budeme dohánět problémy, které se hromadí několik desetiletí.
  Dále se můžeme podívat na opatření, která mohou šetřit energii, jako snižování energetické náročnosti budov. Můžeme více využívat druhotné suroviny – tím ušetříme energii i vodu nutnou při výrobě primárních surovin a zároveň využijeme odpad. Evropa momentálně pracuje na revizi vodní legislativy, to je další velká oblast, na kterou se můžeme zaměřit.
  A pak jsou tu samozřejmě ty každodenní drobnosti, které může dělat každý z nás, prostě šetřit – svoji peněženku i zdroje.
  Častým argumentem proti ‚zeleným tsunami‘ je to, že Evropa ze všech kontinentů znečišťuje nejméně. Proč by se tedy měli omezovat Evropané, když přispívají ke znečištění nejmíň?
  Já jsem zastáncem toho, že bychom si měli především zamést před vlastním prahem. To je jedna věc. Druhá věc je, že ta čísla mohou být často zavádějící. Pokud se podíváme na absolutní čísla třeba v produkci CO2 na hlavu, tak ČR bude dokonce výš než Čína. To, že jsme malí, je sice pravda, ale to, že používáme technologie, které toto umožňují a vypouštíme obrovské množství uhlíku na hlavu, tak to je prostě fakt. A to dost znepokojující. Já si myslím, že se k tomu prostě nemůžeme stavět zády.
  Evropa navíc vyváží technologie, které znečišťují. Je tím, kdo s nimi obchoduje. A také vyvážíme odpad do Asie či Afriky – a to i při vědomí, jak je tam s ním nakládáno! V mnoha případech neneseme plně náklady svého chování a svých činů. Čína zakázala dovoz některých tříděných surovin na své území, protože kapacity, které měla a které měly vydržet několik desetiletí, už jsou dávno naplněné. Není pravda, že bychom my byli ti čistí a odpad vytvářel někdo jiný.
  Přesně tak. Neumíme ho využít a nemáme zatím dostatečně velké zpracovatelské kapacity. Další problém je, že je mnohem jednodušší vyvést ten odpad jinam, kde se o něj postarají za nás. A to v podstatě bez jakýchkoliv bezpečnostních standardů, důležité je, že nám zmizí z očí. Ale v podstatě jen vytváříme časovanou bombu. Na hromadách našeho odpadu, které tam leží už několik desetiletí, se v Asii pěstují batáty…