text: Zkoušeli jste v dějepisu analyzovat hymnu nebo třeba divadelní hru? • Jak zlepšit školní dějepis a zeměpis
  Navigace: Blogy na Metodickém portále » Jak zlepšit školní dějepis a zeměpis » Nezařazené » Zkoušeli jste v dějepisu analyzovat hymnu nebo třeba divadelní hru?
  publikováno: 17. 3. 2011 v 23:14
  Druhá možnost je rozbor divadelní hry, například Měšťák šlechticem od Moliéra. Když nám školitelka pustila 15-ti minutový úryvek z této hry, opravdu jsem netušila, co tam chce rozebírat – herci tančili, vydávali různé skřeky a navíc mluvili dnes těžko srozumitelnou francouzštinou 17. století. Ale když nám řekla, na co se zaměřit, přišlo mi to úžasné. K rozboru vybrala známou scénu s Turkem a následující problematiku: jak si Evropané představují v 17. století Turky? Žáci se rozdělí do skupin, které studují mimiku, gesta, obleky… a mají vlastně za úkol identifikovat stereotypy, které tehdy vládnou.
  Rozbor divadelní hry by se u nás dal také aplikovat, napadá mě třeba Smetanova Libuše – učitel si ovšem musí vybrat přesný úsek a dobře se zamyslet nad tím, co chce žákům ukázat. Už jste to někdy zkoušeli? Jakou divadelní hru jste si vybrali?
  Učebních aktivit tohoto typu nabízí francouzská pedagogika nepřeberné množství, například "role play" (chybí mi český ekvivalent). Já sama jsem zkoušela Sokratův proces, žáci měli napsat a přednést proslov obžaloby a obhajoby, sami si vyrobili žetony a pak hlasovali.
  Dále mají ve francouzské výuce dějepisu významnou roli dějiny umění, a to všeho druhu – od obrazů, soch, staveb až po fotografii nebo urbanismus. Jako doplněk výuky o emigraci Evropanů do USA se proto dají využít fotografie Jacoba Riise (např. zde: http://www.pelckmans.be/magazines/riis.htm), které ukazují těžké podmínky Evropanů v jejich nové zemi.
  To je pár návrhů, budu ráda, když se k nim vyjádříte, abych věděla, co vás nejvíc zajímá.
  18.03.2011 v 07:12
  Hymny, to je skvělý nápad. Já jsem zatím používala lidové písně. S těmi divadelními hrami je to asi složitější, učitel asi musí hodně hledat, protože záleží na pojetí režiséra a herců, ne?
  "Role play" používáme u nás ve škole poměrně často. Dělali jsme to např. při římských dějinách, Jeanne d´Arc, Paracelsovy obhajoby a další. Taky vždy v určitém úseku dějin děláme s dětmi dobovou hudbu a tance. Nejdřív jsem měla strach, že kluci nebudou chtít, ale bála jsem se zbytečně. Stačí dva stateční a další se brzy přidají. Skládali jsme písně minnesengerů... Ani si na všechno takhle rychle nevzpomenu.
  A dějiny umění máme taky jako součást dějepisu. Ani si neumím představit učit bez nich.
  Vaše články mě nesmírně těší, protože máme podobný styl výuky (např. Velká francouzská revoluce v mém pojetí vypadá velice podobně, zajímavé jsou pak právě přesahy do revoluce r. 1848, 1. sv. války, 2. sv. války atd.; díky Vám jsem si přidala další obraz, ten jsem neznala, ale jinak také tuto metodu používám). Díky.
  18.03.2011 v 07:50
  Mohla by jedna z vás (nebo obě samozřejmě) zkusit popsat některou ze zmiňovaných (či dalších) aktivit ve WIKI? (http://wiki.rvp.cz/Knihovna/6.Aktivity)
  18.03.2011 v 08:31
  Určitě se ráda podělím, ale zabere to dost času, aby to nebylo dlouhé a naopak aby to bylo jasné. To není jako příspěvek do diskuze :). Takže se k tomu dostanu asi až o velkých prázdninách (jarní jsou, bohužel, za námi). Co by vás zajímalo nejvíc?
  18.03.2011 v 08:40
  Myslím, že zrovna v dějepisu, který je tam trochu jako chudinka, může přijít cokoliv :) Rozhodně "role play" a cokoliv dalšího uznáte za vhodné. Díky :)
  18.03.2011 v 11:46
  Ja jsem na tom stejne - prispevek do blogu je rychle hotovy, ale pracovni list zabere mnohem vic casu. Take to vidim spis na letni prazdniny.
  18.03.2011 v 17:37
  19.03.2011 v 09:08
  Jano, děkuji za Váš komentář. Všechno, co popisujete, vypadá velmi lákavě, budu ráda, když se o své zkušenosti podělíte! Ze své zkušenosti musím říct, že je potřeba najít kompromis. Dávala jsem žákům dotazník, kde jsem se ptala, jestli preferují frontální výuku nebo různá cvičení. A výsledek byl půl na půl. Já to řeším tak, že rozbory dokumentů používám v každé hodině, ale větší akce jako třeba "role play" jen jednou za čas.
  19.03.2011 v 09:11
  Pane Zajíčku, pokud byste měl čas dát na portál bližší informace k rozboru, určitě by to zajímalo spoustu učitelů. Já jsem mimochodem absolventkou GML, Vás jsem bohužel na dějepis neměla, ale na celé škole se říkalo, že jste výborný učitel!
  21.03.2011 v 17:23
  Milá Zuzko, to jsme se tedy jistě potkávali na chodbách:) Jen Vás zklamu - neučím dějepis, alébrž češtinu, latinu a rozličné semináře. Text o Prodance jsem napsal pro rádio; bohužel nemám vůbec čas ho vecpat do metodických okýnek, příp. nějak ho upravovat, aby více vyhovoval tomu, o čem píšete... Nicméně přesto si myslím, že by mohl Vám být ku prospěchu. Najdete ho tady
  https://docs.google.com/a/gml.cz/document/d/1RSuKthl6G9d_p-1bnMcQDq2QnVQCsPlIIJVnfd8BjZw/edit?hl=cs#
  Pokud se bude hodit i jiným kolegyním a kolegům, budu jenom rád.
  21.03.2011 v 20:42
  Milý pane Zajíčku,
  sice neučím a Váš text nemohu nijak využít, přesto jsem se náramně pobavila. Děkuji nejen za vynikající text, ale také za to, že naplňujete mou představu portálu pro učitele (učitelé tvoří komunitu a vzájemně sdílejí zkušenosti a materiály). Potěšil jste mou dušičku. Pavlína
  Milý Stanislave (pokud si tedy mohu dovolit oslovit Vás křestním jménem), omlouvám se za "překlep" s dějepisem a také děkuji za moderní pojetí Prodanky! Ještě ke GML - v češtině na mě zanechala největší dojem profesorka Oslzlá. Také mě zaujala ta latina - ve Francii má totiž velmi důležité místo. Nejnadanější studenti intenzivně studují latinu a starou řečtinu, a to hned na 2. stupni ZŠ. Na začátku roku mě kolegové upozorňovali na to, že výborný žák se pozná podle toho, že studuje tyto dva jazyky, a to i přírodovědně zaměření. Zrovna dnes jsem se bavila s kolegyní, která má 13-ti letého syna, který má týdně 3 hodiny latiny, u nás je to asi mnohem méně. Jinak jsem již psala, že na GML mám výborné vzpomínky, třeba se mi někdy podaří tam učit :)
  22.03.2011 v 16:45
  Milá Zuzko, jsem poctěn oním oslovením! Byl bych mimořádně potěšenej, pokud bychom se setkali na GML jako kolegové - Váš blog je velmi ispirativní!!! Mohl bych k Vám chodit na dějepis, což bych velice rád! Francouzské zkušenosti, ty jsem vždycky tahal už od Helenky - a ty Vaše taky uplatním.
  Jinak jsem jen chtěl říct, že "moje" Prodanka bohužel je moderní jen těmi pozměněnými jmény, všechno ostatní je jen (lehce domyšlené) Sabinovo libreto. Řekl bych, že je to jedno z výrazných (kulturně-historických) svědectví o důvodech, proč je česká společnost tak tolerantní k podvodu, neschopnosti držet smlouvy a slovo. Není to primárně vina komunistů, je to (pobělohorská?)nedůvěra k intelektuálu a vrchnosti; obrození mýtus "čisté" chaloupky, která si může vůči vyššímu myšlení, kapitálu a elitě dovolit vše, s chutí a láskou pěstilo. Už dlouho myslím na seminář, v němž bych (ano, po vzoru Macurova Českého snu) rozebíral zhruba ten jeden školní rok proslulá díla a události 19. století poněkud méně v duchu tradice (Prodaná nevěsta jako symbol tolerance tunelu a nečestnosti, Trapnosti budování (Národní divadlo, Slavín, Národní muzeum...), Malost velkých (okolnosti společenského finále tzv. Sabinovy zrady), Český Honza aneb Nevzdělanost a nepracovitost jako základní předpoklad světového úspěchu atd.atd.) Jinak podotýkám, že mám dobu 19. století čím dál raději!, abych zas nevyhlížel jako ouplný škarohlíd.
  P.S.Zmínku o latině ve Francii jsem ihned citoval svým sekundánům, které jsem nalákal do nepoviné latiny:)