text: Původ jmen | Stanislav
  Dnešní oslavenec Stanislav z Krakova se narodil roku 1030 v rodině drobného šlechtice u Krakova a stal se nejuctívanějším polským národním světcem.
  U nás nosil stejné jméno Stanislav ze Znojma (narozen okolo 1360, zemřel v říjnu 1414). Tento teolog a filozof byl jedním z prvních pražských stoupenců Viklefových. Po roce 1388 vyučoval na pražské artistické i teologické fakultě a v roce 1404 se stal rektorem pražské univerzity. Napsal komentáře k některým Aristotelovým spisům a k Sentencím Petra Lombarda. Z jeho traktátů je vedle De vero et falso ("O pravdě a omylu") a De felicitate ("O štěstí") zvláště významný De universalibus ("O univerzáliích"). V letech 1410-12 se rozešel s Viklefovým učením i s jeho zastáncem Janem Husem. Zemřel cestou na koncil v Kostnici.
  Také další Stanislav byl duchovním. Stanislav Thurzo (asi 1470-17. 4. 1540) byl od roku 1497 olomouckým biskupem. Působil na dvoře Matyáše Korvína, studoval v Padově a jako kanovník dosáhl pro olomouckou kapitulu obnovení práva volby biskupa. Byl natolik významným člověkem, že korunoval českým králem Ludvíka Jagellonského (1516) i Ferdinanda I. Habsburského (1527). Velkou měrou přispěl k povznesení a rozšíření biskupství a k obnově olomouckého dómu.
  Posledním dnes jmenovaným Stanislavem je český sochař Sucharda (12. 11. 1866-15. 5. 1916). Stal se významným představitelem sochařské generace na přelomu století. V raném díle navázal na novorenesanční a myslbekovskou tradici. Od monumentálního pojetí sochy záhy pokročil k výtvarné malebnosti a lyričnosti. V tvorbě plaket, medailí a reliéfů dosáhl osobité syntézy světelné impresionistické modelace se symbolistní secesní stylizací (Ukolébavka, Pohádka o krásné Lilianě, Buditel, Praha a Vltava, Modlitba za vlast). Současně realizoval četné monumentální zakázky (pomník F. Palackého v Praze, průčelí muzea v Hradci Králové) a věnoval se rovněž portrétní tvorbě.
  Dalším dnešním oslavencem je Jarloch. Jedná se vlastně o českou podobu staroněmeckého jména Gerlach, které bychom dnes přeložili jako "bojovník s oštěpem". V našich dějinách toto jméno proslavil kronikář Jarloch. Patřil k pokračovatelům díla Kosmova a zapsal události z našich dějin po první čtvrtině 12. století. Víme o něm, že byl rodilým Čechem a prvním opatem milevského kláštera, kde 7. května roku 1228 zemřel.