text: Už v šestnácti letech reprezentoval Spojené státy na juniorském šampionátu v Rotterdamu. Ze závodu, který v roce 2016 vyhráli Češi, si do své domovské Sarasoty na Floridě přivezl bronzovou medaili. Loni se jako „prvoročák“ stal mistrem! Clark Dean – americký skifař měřící 193 cm a vážící 93 kg. Letos zajel na trenažéru čas 5:54,1. Na světovém šampionátu juniorů v Račicích se nejspíš objeví ve více disciplínách – podobně jako v loňském roce, kdy posílil čtyřku s kormidelníkem.
  Sportuju odjakživa – kam až moje paměť sahá. Pamatuju si, že už v pěti, šesti letech mě sport přitahoval.
  Moji rodiče nikdy neveslovali, u nás v rodině nemá veslování tradici. Začal jsem s lakrosem a plaváním.
  Hned vedle naší školy, kam jsem chodil od třetího do dvanáctého stupně, funguje program „Sarasota Crew“.
  Nejdřív jsem se dostal do týmu nováčků, kde jsme se učili hlavně správnou techniku veslování. Od osmého stupně „základky“, tedy od podzimu 2013, jsme se posunuli dál a začali veslovat závodně.
  Na závodní úrovni ne, ale mám rád všechny sporty. Líbí se mi hlavně „soccer“ – tedy evropský fotbal.
  Z různých důvodů se mi líbí všechny veslařské disciplíny. Hlavně mám rád ty rychlé, jako je třeba párovka a osma. Důležité je, s kým na lodi sedíte.
  Už v šestnácti letech jsi získal bronzovou medaili na šampionátu v Rotterdamu jako člen párové čtyřky, kterou tehdy vyhráli Češi. Bylo to pro tebe překvapení?
  Pro nás Američany je vždycky těžké předpovídat výsledky v závodech, protože nikdy dopředu nevíme, jak na tom vlastně jsme. Šampionát je první akce, kdy změříme síly s kompletní světovou konkurencí. Tehdy jsme věděli, že jsme rychlí a všichni jsme chtěli pro Ameriku napsat úspěšnou kapitolu sportovní historie.
  Loni jsi pro svou zemi získal titul juniorského mistra světa na skifu i když ti bylo teprve sedmnáct. Věřil jsi v tak výrazný úspěch?
  Blízcí přátelé i trenéři říkali, že nejspíš vyhraje Němec. Byl hlavním favoritem na titul, už kvůli výkonu na trenažéru. Já jsem však věřil, že jsem schopný ukázat jim, jak se mýlí.
  V tomto roce jsem se připravoval tak tvrdě, že jsem si to zatím ani nedovedl představit. Trénoval jsem s týmem, a taky sám. Věřím, že jsem v nejlepší formě svého dosavadního života. Zlepšil jsem se o moc!
  Ještě jsem neměl příležitost navštívit Českou republiku a moc se těším i na areál v Račicích. České veslování je na tak malou zemi na velmi vysoké úrovni.
  Během sezony závodím za svůj domovský klub v Sarasotě na osmě. Dojeli jsme druzí na „Head of the Charles“ v Bostonu a po pěti letech jsme vyhráli domácí šampionát.
  Benderson v Sarasotě! Panují tam stálé podmínky v průběhu celé tratě. Přesné značení po každých 250-ti metrech umožňuje perfektní orientaci v závodě i tréninku. Je to něco jako veslařská laboratoř. Jsem moc rád, že bydlím tak blízko parku Benderson.
  Letos na podzim jdu na Havard studovat i veslovat. Pokusím se nominovat na olympiádu do Tokia v roce 2020, ale zatím nevím v jaké disciplíně.
  Budu veslovat a trénovat na nejvyšší úrovni tak tvrdě, jak to jen bude možné a tak dlouho, dokud mě to bude bavit.
  Loni jsi kromě skifu reprezentoval na šampionátu také ve čtyřce s kormidelníkem, která skončila šestá. Byl to záměr, nebo jsi zaskakoval za nemocného kolegu?
  V týmu Spojených států se objeví dva závodníci, kteří už na šampionátu startovali loni. Máme také další velmi talentované skifaře. Plánuju závodit v jakékoli disciplíně, ve které můžu americkému týmu pomoci získat více medailí!