text: Mrtvej brouk | The Beatles
  9. března 2012 v 16:08	| Czewa	| Beatles Revival
  A je tady třetí článek o revivalové kapele - tentokrát to bude pražská skupina Mrtvej brouk. O jejich koncertě jsem se dověděla čirou náhodou - docela nenápadný plakát v jednom podchodu mě ale naštěstí včas upozornil a možná o to větší jsem měla radost. Měla jsem popravdě i trochu obavu - dívala jsem se na jejich fotky a s Beatles má něco maliličko společného tak leda bubeník, a pak ten název - jak se nějaká kapela může jmenovat tak blbě? Ale dobrá, řekla jsem si, kdy se takováhle akce koná v Olomouci (v beatlesáckém ohledu tu bývá dost mrtvo), a šla jsem. Pak jsem byla hrozně ráda, hlavně proto, že: a) byla to super pařba! b) hráli dobře, to se musí uznat a c) poznala jsem, že i u nás se najde docela slušná skupina mladých lidí, kteří mají tuto hudbu v lásce!
  Uvědomila jsem si, že revivaly by se měli hodnotit minimálně ve třech kategoriích: Za prvé, nakolik jsou "Beatles" - nelze je samozřejmě srovnávat s originálem, ale můžeme ohodnotit, jak moc jsou mu blízko nebo daleko :). Za druhé, jak jsou naopak osobití, originální, sví. I to je totiž, na druhou stranu od první kategorie, moc důležité! Když už prostě Beatles nebudou, můžou hrát jejich písničky a vzít je po svém. Za třetí, repertoár, co hrají, z jaké doby, jestli jen takové ty nejslavnější hity nebo i méně známe (a přece krásné :D) kousky. Zkusím tedy teď tuto revivalovou kapelu zhodnotit podle těchto tří kritérií.
  1) Přestože se v Mrtvým broukovi nijak zvlášť nesnaží hrát na nástroje podobné těm, na které hráli Beatles (myslím jako značku, typ...), zvuk jejich hudebního doprovodu je velmi dobrý. Hlavní zpěvák (Václav Hnátek) zpívá dobře, bohužel ale v klubu nástroje vokální projev dost překrývaly. Sólový kytarista (Ondřej Fencl) hraje úplně jako profík, asi i je :). Bohužel vzhledově opravdu s Beatles nemají mnoho společného, měli sice oblek, ale každý trochu jiný, jeden je blonďák, jeden má dlouhé rockerské vlasy... Ale nevadí, hlavní je přece hudba, n'est-ce pas?
  2) Za osobitost bych jim dala asi víc hvězdiček než za hodnověrnost, přesto nebyla natolik výrazná jako třeba u Cibule. Mírné změny byly spíš omyl (zkazili můj oblíbený verš v Help! a ani první akord u Hard Day's Night nezněl tak, jak by měl), ale ty větší nebyly špatné (třeba začátek písničky Paperback Writer nezněl špatně, i když to nebyla přesná kopie beatlesáckého Paperbaaack Wriiiter). Taky jejich jamování na konci Hey Jude nebo Why Don't We Do It In The Road stálo opravdu za to! To bylo vidět, že je to opravdu baví.
  3) Co se týče výběru písniček, líbilo se mi, že prostřídávali ty známé kousky písničkami méně známými - třeba While My Guitar Gently Weeps, Taxman nebo Why Don't We Do It In The Road. Ale moje oblíbené písničky, kterými mě minule potěšila Cibule, nezazněly, nahradily je ale jiné. Takže dobré.