text: Pod vlivem kampaně rozpoutané kolem obecného nařízení o ochraně osobních údajů (GDPR), hlavně za účelem zisku řady poradenských firem, se podivují, s jakými novinkami ten zatracený Brusel opět přichází. Kampaň přitom provází řada nesprávných a zavádějících informací, šířených v médiích a zaznívajících i na některých přednáškách. Pro mnohé jsou nesrozumitelné i termíny, které zákon používá, například „zpracování osobních údajů“, což jsou operace s osobními údaji prováděné a pouze na ně se tato ochrana vztahuje. Tedy ne na každé použití údaje nějakého člověka v jakékoliv situaci, jak se často mylně domnívají ti, kdo ochranu osobních údajů ztotožňují s ochranou osobnosti podle občanského zákoníku. Dalšími podobnými pojmy jsou třeba „subjekt údajů“, což je člověk, o jehož údaje jde, „správce“, což je ten, kdo operace s osobními údaji provádí, buď z vlastního rozhodnutí, nebo proto, že je to jeho zákonnou povinností, a „zpracovatel“, což je někdo jiný, koho správce prováděním takové činnosti pro něj smlouvou pověří.
  Pokusme se proto, bez použití těchto termínů a s ještě přípustným zjednodušením ve čtyřech bodech popsat to základní, co je třeba pro ochranu osobních údajů udělat a co nového k tomu přidává obecné nařízení o ochraně osobních údajů.