text: Death Valley – Ubehebe Crater a Mesquite Flat Sand Dunes | Jardův elektrický počmárkovník
  Death Valley – Ubehebe Crater a Mesquite Flat Sand Dunes
  27. května 2009 v 21:41	| JR	| Svatební cesta po divokém západě 2009
  Vraťme se opět zpátky k naší svatební cestě. Možná už jsem se zmiňoval o tom, že by leckomu mohlo kalifornské Údolí smrti připadat jako dosti neromantické místo, vždyť je to koneckonců pustina. Správně, pustina to tedy je. A krásná...
  panorama kráteru Ubehebe
  Ze Scottyho zámečku o kterém jsem psal minule jsme zamířili k nedalekému místu s trochu legračním jménem Ubehebe Crater (čtěte jů-bí-hý-bí), což v řeči indiánů znamená "Velký koš v kameni". Je to veliký, v průměru skoro kilometr široký, kráter vulkanického původu, podle chytrých odkazů starý asi 4 až 7 tisíc let. Sám o sobě je dosti působivý, svou barevnou škálou minerálů z kterých se skládá, ale na nás udělal dojem ještě v něčem jiném.
  Last chance range (pohled na druhou stranu od kráteru)
  Jakoby právě toto místo inspirovalo Járu Cimrmana k napsání básnické sbírky "Divoké větry", skutečně, tam vám tak neskonale foukalo, že jsme to zažili snad jen v Patagonii a možná ani tam ne. Možná bude dostatečně výmluvná fotografie, kde se Gabča doslova opírá o vichr z hor.
  strašný vichr z hor...
  Původně jsme chtěli kráter obejít, je tam kolem nějak takový pěkný trailík, ale v tom vichru jsme měli strach, že by nás to z návětrné strany mohlo snadno sfouknout dolů, proto jsme si vyšlápli asi jen pětinu cesty na vyšší část okraje kráteru a pokochali se výhledem, který opravdu stál za to.
  Malá nenápadá žlutá cedulka má na sobě malého černého panáčka jak padá dolů... asi nějaká rasistická narážka, nebo co...
  Poté jsme se přesunuli více na jih do centra národního parku Death Valley, přičemž přesun sám o sobě byl velice významným mezníkem v životě lidském, jelikož na onom rovném a přehledném úseku manželka prvně okusila pohodlnost řícení vozidla s automatickou převodovkou (od té doby neposlouchám nic jiného, než že naše příští auto ji musí mít).
  "No vidíš, tady můžu dávat pozor i na cestu, když nemusím řadit...."
  a že je to nějaká cesta.... (v pozadí drobnější písečná bouře, kerá naštěstí přestala)
  Naším dalším cílem byla Mesquite Flat Sand Dunes - taková malá klasická poušť, s písečnými dunami, tak jak ji známe z reklam na cigarety s velbloudem. Má drahá žena, nevím proč, prahla po návštěvě zrovna takové opravdové pouště, a na našich cestách zrovna ne a ne uspět. Navíc to byl restík z minulé návštěvy DV, při které jsme v tomto místě zažili pravou nefalšovanou písečnou bouři, při které jsme z dun viděli naprosté prd. Navíc jsme díky tomu nemohli nocovat ve stanu v kempu (pracně postavili, došli pro spacáky, vymetli deseticentimetrovou vrstvu písku, sbalili, odjeli, spali u cesty o několik set výškových metrů výše) a vůbec to tehdy v roce 2000 bylo dost neslavné.
  Písečné duny, jak jsme je (ne)viděli v roce 2000
  Letos jsme však byli odměněni mírou vrchovatou a v dunách jsme se pořádně vyřádili, písek mám doma nejspíš ještě teď. Ostatně nechám za sebe opět trochu promluvit fotodokumentaci. Škarohlídům a samozvaným fotoodborníkům předem říkám že mi ta třetinová kompozice prostě nějak nejde od oka.
  nejprve trochu z dálky
  Manželka v sedmém nebi
  ... kdo to v poušti zmizel? Odkud šel a kam?
  Přemýšleli jsme, zda jsme vylezli na nejvyšší dunu. anebo zda jsou duny v dálce vyšší a jenom to tak nevypadá. Koneckonců, bylo to jedno - nám i dunám.
  tak přece křoví, že by v něm byl někde ten klobouk?...
  Jak by řekl Vinetuův taťka, toto bahno je děravé, jak ústa staré ženy
  Toto není Malý princ, ale náš cestovní talisman - myš "Muchacho" hlavní strůjce dobrého počasí
  Spoooousta dalších fotek je jako obvykle v galerii, tak se mrkněte, jak se znám, tak jsem do článku určitě nevybral ty nejpodařenější.
  zajímavé odkazy k výše uvedenému pak zde:
  http://www.protrails.com/trail.php?trailID=37
  http://en.wikipedia.org/wiki/Places_of_interest_in_the_Death_Valley_area
  1 djová | 28. května 2009 v 8:23 | Reagovat
  ach jo, tak hezky se to čte, musela to být nádhera, skvělá svatební cesta
  2 Littlekey | 28. května 2009 v 11:07 | Reagovat
  Manželka v sedmém nebi - pro mě nejlepší (ještě bych řezal 2 cm dole . Jo a o automatické převodovce před mojí manželkou vůbec nemluv.
  3 JR | 28. května 2009 v 12:52 | Reagovat
  DJová: díky, si skoro říkám, jestli není škoda, že možná žádná další svatební cesta v životě už nebude
  LK: hele s tím svým profesionálním fotohodnocením ala fotoaparat.cz mmě celkem lezeš na nervy...
  prostě jsem to tak zmáčknul a hotovo. Kdybych těch fotek neměl tolik, tak se budu více věnovat ořezům a dalším grafickým úpravám, takhle holt diváky utluču množstvím až zůstanou jen barevné skvrny a nějaký pocit.
  4 djová | 28. května 2009 v 13:50 | Reagovat
  máš recht, nenech se otrávit "kritikou" fotek, jsou super ; automatická převodovka by se mi taky líbila! Tu poznámku o "další" svatební cestě beru tak, že máš na mysli nějakou pěknou cestu k x-tému výročí, že?