text: Gravesova choroba (difuzní toxický stomach): příznaky, diagnóza, léčba - Hypotyreóza May
  Difúzní toxický roubík je autoimunní léze štítné žlázy. Autoimunitní onemocnění jsou způsobeny nesprávnou imunitou. Agrese obranného systému těla není zaměřena na bakterie ani viry, ale na vlastní buňky. Autoimunitní onemocnění zahrnují diabetes mellitus typu 1, lupus erythematosus, glomerulonefritidu, revmatoidní artritidu a mnoho dalších onemocnění. Obvykle autoimunitní reakce vede k destrukci nějakého druhu buněk, k poklesu funkce orgánu.
  Gravesova choroba se liší od jiných autoimunitních onemocnění přesně atypickým působením protilátek. Nejenže nezničí buňky štítné žlázy, ale naopak mají na ně stimulující účinek. Důvodem tohoto neobvyklého účinku v samotných protilátkách, konkrétněji v místě jejich aplikace. Při difúzním toxickém hnilobě je autoimunitní agrese způsobena receptory hormonu stimulujícího štítnou žlázu (TSH) umístěnou na tyreocytech. Jedná se o proteinové struktury, které se nacházejí na povrchu buněk štítné žlázy. Obvykle se kombinují s TTG, který produkuje a vylučuje v krvi hypofýzy. Tento tropický hormon je signál z centrálních endokrinních orgánů, což způsobuje, že štítná žláza produkuje více hormonů. Takže protilátky proti TSH receptorům, spojené s objektem jejich agrese (receptoru), působí jako samotný hormon stimulující tyreoidální hormon, zvyšují tvorbu thyroidních hormonů.
  Rozptýlené toxické gotiky nejčastěji postihují ženy od 30 do 50 let. Symptomatologie se skládá z příznaků autoimunní reakce a hyperfunkce štítné žlázy. Autoimunitní poškození se projevuje zvýšením štítné žlázy, lézemi nadledvin, očí, kůže, tukové tkáně, svalů. U pacienta v průzkumu je odhaleno zhrubnutí krku, tato oblast je při palpaci bezbolestná, tkáň žlázy elastická. V polovině případů dochází k otokům očních víček, roztržení, dvojímu vidění, exophthalmu. Okolo očí a na dlaních se mohou objevit pigmentované skvrny tmavé barvy. Kůže na přední straně holení se může zesílit. Vyskytuje se výrazná svalová slabost. Hyperfunkce štítné žlázy je spojena s přebytkem hormonů štítné žlázy (tyroxin a trijodthyronin). To se projevuje zvýšeným metabolizmem v těle, poruchami nervového, kardiovaskulárního systému, gastrointestinálního traktu. U pacientů, pocení, neustálého pocitu tepla se objevuje podkožní tělesná teplota. Mnoho pacientů ztrácí váhu, ačkoli chuť je zachována nebo dokonce zvýšena. Charakterizováno slzotvorností, excitabilitou, poruchami spánku. Tam je třes v celém těle a hlavně v rukou. Zhoršující se palpitace srdce, přerušení činnosti srdce, zvýšený krevní tlak. Také často dochází k bolest břicha, rychlé křeslo, zvětšení jater.
  Existují 3 stupně závažnosti tyreotoxikózy: mírné, středně závažné a závažné. Stupeň závisí na ztrátě tělesné hmotnosti a závažnosti léze kardiovaskulárního systému. V lehkém rozsahu ztrácí pacient méně než 10% hmotnosti, puls nepřesahuje 100 za minutu. Průměrná závažnost se projevuje ztrátou tělesné hmotnosti až na 20%, pulz je 100-120 za minutu. Pokud hmotnost klesne o více než 20% a srdeční frekvence se stane více než 120, pak je obvyklé mluvit o závažné tyreotoxikóze.
  Pro diagnostiku je zásadní význam hormonální vyšetření a ultrazvukové vyšetření štítné žlázy. Obvykle se zjistí zvýšení koncentrace hormonů štítné žlázy a pokles TSH. Ultrazvuk odhaluje zvýšení objemu štítné žlázy, snížení echogenicity tkáně a zvýšení vaskulárního vzoru. Pokud existuje taková možnost, provede se radioizotopová studie. Používají se izotopy jódu (131, 123) a technecium (99m). Trápený thyrotoxikózou, železo rychle nahromadí radioaktivní prvky. Při skenování, zvýšení velikosti orgánu, zvýšené zachycování izotopu je odhalena jeho rovnoměrná distribuce v tkáni. Při skenování se zjistí nárůst velikosti žlázy, zvýšené zachycení izotopu, jeho rovnoměrné rozložení v tkáni. Nejmodernější metodou diagnostiky je stanovení specifických protilátek v krvi titru. Pokud je zjištěna zvýšená hladina protilátek proti TSH receptorům, diagnóza difúzního toxického rohovky je nepopiratelná.
  Principy léčby difúzního toxického rohovce
  Existují tři hlavní metody léčby: léčivé, chirurgické, radioizotopové. V Rusku se často používají první dvě metody.
  Léky Používá se samostatně a jako přípravek pro radikální léčbu. Konzervativní terapie se provádí pomocí thionamidů, které blokují syntézu hormonů štítné žlázy. Schémata se současným podáváním thionamidů a levotyroxinu nejsou v současné době oblíbené. Drogy jsou předepsány po dlouhou dobu (až 2 roky). Úspěch konzervativní terapie je dosažen pouze v 30% případů. K vyhodnocení remise je možné použít analýzu titru protilátek k TSH receptorům. Tyreostatika je zrušena po 1-1,5 letech, pokud protilátky v krvi již nejsou detekovány.
  Indikace pro chirurgická léčba jsou velké množství štítné žlázy, přítomnost příznaků komprese okolních tkání, relapsy thyrotoxikózy po zrušení tablet, alergie na thionamidy. Obvykle se provede subtotální resekce štítné žlázy nebo úplné odstranění tkáně orgánu. Operace by měla být provedena na pozadí normálního obsahu hormonů v krvi, tj. Po přípravě pacienta na léky.
  V řadě zemí, léčba radioizotopy. Jeho kontraindikace: těhotenství, kojení, těžké poškození očí. Existují dva typy terapie: jednorázové a dlouhodobé. Izotop jódu se vždy používá (131). Dávka závisí na objemu štítné žlázy. Výhodou léčby radioizotopem je absence jizev, riziko krvácení, poškození rekurentních nervů během chirurgického zákroku.