text: 26.10.03 se stal již podruhé (poprvé v září ) cílem vražedného atentátu 14 patrový bagdádský hotel Rašíd ,v němž Američané měli svůj generální štáb, a v němž tentokrát za přísných bezpečnostních opatření přebýval muž číslo dvě Pentagonu, a „ mozek“ US intervence proti Saddámovi, Paul Wolfowitz .
  Atentátníci k přísně střeženému hotelu bez problémů přijeli s kamiónem táhnoucím něco, co se podobalo generátoru, což je v Iráku běžná věc, ale z kterého se vyklubaly tzv. Stalinovy varhany (katˇuše) , raketomety, ze kterého na hotel ze vzdálenosti 500 m odpálili 40 raket o ráži 68mm až85 mm v rozmezí třech až pěti minut spouštěných časovaným detonátorem – třebaže byl hotel obklíčen US armádou, útočníci před zraky US vojáků utekli.
  12.11.03 při explozi bomby v Nasiríji bylo zabito 19 italských četníků a 9 iráckých civilistů , Berlusconi však prohlásil, že vojáky nestáhne.
  18.1.04 při výbuchu trhavinami napěchovaného vozidla u vchodu do budovy US velitelství v Bagdádu zemřelo 25 iráckých civilistů, žádný Američan, 112 raněných
  1.2.04 byly spáchané 2 sebevražedné útoky proti sídlům dvou hlavních kurdských politických stran v kurdistánském Irbílu na severu země, 105 mrtvých, 150 zraněných.
  Iráčany tyto atentáty , kdy kolem nich stále něco vybuchovalo a všechno bylo v plamenech, vyváděly z míry, na atentáty takového rozsahu nebyli ani zvyklí, ani kvalifikovaní, aby je prováděli …
  Na podzim se staly již denodenní záležitostí, zejména proti policejním stanicím a proti spojeneckým základnám, a diplomatickým úřadům Jordánska a Turecka/TR, či proti hotelu, v němž sídlila irácká vládní rada.
  9.6.04 byla minometným útokem povražděna skupina tří Slováků, dvou Poláků a jednoho Lotyše u města Suvajrá,150 km od slovenské základny v Hille.
  Atentáty byly pečlivě organizovány ( průjezdy městy byly „ geniálně“ naplánovány, že je žádná hlídka nezastavila ), útočníci používali SU rakety SAM7, kterými byla vyzbrojena Saddámova armáda, a které všechny do jedné po US březnové intervenci zmizely neznámo kam.