text: Přístavba k rodinnému domu | Bydlení IQ
  19.05.2021 Individuální bydlení, Rodinné domy
  / Rekonstrukce samotný dům využila pro ložnice s hygienickým zázemím
  a pracovnou, velkorysá kuchyň s jídelnou vznikla v nové přístavbě.
  Starší domek na okraji města stojí v krásném prostředí vzrostlé zahrady, ale jeho dispozice už potřebám majitelů nedokázala vyhovět, chyběla jim především větší společenská část – dobře fungující kuchyně s jídelnou. Silné zdi a schodiště uprostřed domu nedovolily otevřenější řešení, ale ani technicky náročná přestavba domu se zásahy do nosných zdí by takový prostor nedokázala poskytnout. Celková užitná plocha domu totiž není tak velká, aby současně mohla zachovat i pokoje dospělých dětí. Ty už sice nepobývají v domě každodenně, ale při svých návratech chtějí mít doma vlastní zázemí.
  Přestavba proto samotný dům využila pro zvýšení komfortu soukromé zóny ložnic s hygienickým zázemím, mohla se tu umístit i prostorná pracovna
  s knihovnou. Velkorysá kuchyň s jídelnou vznikla v nové přístavbě. Přízemní stavba stojí uprostřed zeleně, v přímém kontaktu se starým domem a jeho zimní zahradou.
  Hlavní vstup zůstává v původním domě, předsíň tu poskytuje skříně na odložení kabátů, ale také širokou lavici na pohodlné zouvání. Schodišťová hala s velkou průchozí šatnou odděluje společenskou část od ložnicové. Na šatnu navazuje zimní zahrada, která se po rekonstrukci stala plnohodnotným obývacím pokojem, odtud se po několika schodech schází do nové kuchyně
  v přístavbě.
  Zatímco v původním domě se citlivě zachoval charakter tradičních příměstských domů se štukovými omítkami, profilovanými zárubněmi kolem dveřních otvorů nebo dřevěnými podlahami, interiér nové přístavby s průhledy do zahrady navozuje spíše dojem zahradního pavilonu, atmosféru dovolené v přírodě. Bílé cihly ve spojení s dřevěným trámovým stropem jsou doplněny masivním dřevěným nábytkem kuchyňské sestavy, která přes jednoduché moderní tvary lehce připomíná kuchyně našich babiček. Podobnou "vzpomínku" vyvolává také jídelna, kde deska stolu stojí na podnoži starého šicího stroje. Velká okna působí jako obrazy vzrostlých stromů v dubových rámech, tmavá dlažba na podlaze dovoluje vycházet bez přezouvání na přilehlé venkovní terasy a zase zpět.
  Přírodní styl pavilonu – život venku – je jakoby v protikladu k původnímu domu, který je naopak klasickým symbolem bezpečí a tepla domova, přesto se vzájemně doplňují, ladí spolu, jsou dokonalou symbiózou v každém detailu jednotného autorského rukopisu.