text: Síťové jízdenky Interrail stojí pro různé země odlišné částky. Jak můžete z příkladů cen vidět, víc zaplatíte za větší a populárnější země (například za Francii, Itálii či Německo), naopak Maďarsko či Rumunsko pak kupodivu vychází zhruba stejně jako větší cestování na jednotlivé jízdenky.
  Z celoevropských nabídek se pak nejvíc vyplatí varianta platná pro 22 dní. K dispozici jsou ale i patnáctidenní jízdenky, ať už ve variantě platné po celých 15 dní, anebo ve variantě, kdy si dny platnosti vyberete v průběhu jednoho měsíce. Pokud vás tedy láká například týdenní pobyt někde u moře, můžete cestování rozvrhnout na dny přesně tak, aby vám týdenní pobyt nešel na vrub platnosti jízdenky.
  Nejlépe dokážu výhody jízdenek Interrail popsat na teoretických příkladech, které od reality dělí pouze jiná jména a mírně upravená trasa. Řekněme tedy, že máme dva páry – Adama a Valerii versus Michala a Jardu.
  Jarda s Michalem dají přednost nižší ceně, protože jim omezení jízdenek nevadí (volí jednotlivé jízdenky)
  Adam je spořivý člověk a dokázal našetřit na dvoutýdenní variantu síťové jízdenky Interrail pro sebe i pro Valerii. To by Jarda zvládl také, ale přijde mu efektivnější nakoupit jízdenky dopředu a po trasách, protože tím ušetří. Obě dvojice si naplánují podobné trasy – nejprve do Německa, odkud se přesunou přes Benelux do Francie, poté navštíví Itálii, Řecko a přes Balkán zpátky do Prahy. Zatímco Jarda svému pevnému plánu věří, Adam není příliš nadšený z krátkých přestupů a dvě hodiny v Bělehradě mu přijdou málo.
  Jarda je v dubnu vysmátý, že ho červencový výlet vyšel na pár tisíc, oproti Adamovi ale neušetřil tolik, co očekával – na jízdenkách lehce přes čtvrtinu. Adam je v klidu, má Interrail místenky, ale trošku ho štve pocit, že přece jenom se těch několik tisíc hodit mohlo. No, uvidíme…
  Přichází den D, začátek cesty. První ranní spoj z Prahy do Berlína opouští hlavní nádraží po půl sedmé ráno. Interrail sice neplatí v zemi držitele, je ale možné na něj cestovat z místa bydliště na hranice a opačně. Cesta je klidná, atmosféra v ranním vlaku příjemná a dva týdny cestování po Evropě? Prostě krása.
  Tedy… do chvíle, než kamarádi dorazí do Hamburku. Tam je totiž pro danou lokalitu tradiční počasí – déšť. Pětihodinová prohlídka města by byla v dešti nepříjemná, Adam vytahuje svůj první trumf – zatímco Jarda musí zůstat ve městě do odjezdu svého spoje, na který má vázanou jízdenku, Adam s Valerií mohou odjet rovnou, stačí pouze si ověřit, že jejich spojení vychází každé dvě hodiny (Hamburk–Amsterdam s přestupem ve městě Osnabrück), což platí.
  Místo hodinové návštěvy kavárny na hamburském hlavním nádraží budou muset do města a přečkat déšť. Adam má jako milovník vlaků obrovskou chuť tento čas strávit ve vlaku, zkrátka sednout na nějaký spoj a poznat okolní krajinu, aniž by něco takového předtím tušil. Jarda s tímto nápadem souhlasí, takže vyrazí na otočku do nedalekého Kielu. Za jízdenku dá 20 eur, ale názor, že nejlepší je pevně stanovená trasa s předem zakoupenými jízdenkami, nemění.
  Cesta už je naštěstí klidná, do Amsterdamu přijíždí parta večer. Další den mají vyhrazený na prohlídku města, kam patří i návštěva muzea. Interrail nabízí mimo jiné také obrovské množství různých benefitů, což Adam s Valerií ví a tuto možnost rádi využijí – 25% sleva na vstup do amsterdamského muzea a 20% sleva na okružní plavbu lodí se společností Blue Boat Company jsou příjemné bonusy. Jarda s Michalem jsou však klidní, za jízdenky uspořili přece jenom větší část peněz.
  Následná cesta přes Brusel do Itálie probíhá přes Lucemburk a Štrasburk, což chce Adam využít a spontánně pozvat Valerii na romantickou večeři v Paříži. Kamarádi souhlasí, tak zatímco Jarda s Michalem stráví den a noc ve Štrasburku, Adam s Valerií dojdou hned po příjezdu do Lucemburku na pokladnu, za tři eura koupí místenku do TGV do Paříže, s kamarády se rozloučí a chvíli poté jsou již v centru Paříže. Krátká tour k Eiffelově věži, procházka po městě a večeře v krásné restauraci s vyhlídkou na věž – tenhle boží nápad dostal Adam ve chvíli, když v Bruselu viděl rychlovlak do Paříže, tedy ráno téhož dne.
  Ráno poté se přátelé sejdou v Lucemburku a Jarda konečně uznává, že Interrail je možná lepší. Následná cesta přes Lyon do Milána je opravdu nádherná, tento region Francie patří dle Adama k nejhezčím. Jardovi otrnulo a hrdě prohlašuje, že skoro stejnou částku, jakou dal Adam za místenku do TGV, dal Jarda za celou jízdenku. Adam uznává – v některých případech není Interrail zrovna výhodný. Toto radostné opojení ale nebude trvat příliš dlouho…
  Parta cestuje přes Itálii, užívá si moře a překrásného západu slunce z trajektu mezi Itálií a Řeckem. Vše se zdá být krásné… až na cestu rychlíkem ze Soluně do Bělehradu. Zašlý makedonský lehátkový vůz a pomalé jízdy nejsou pro nikoho příjemné. Adamovy obavy z pozdního příjezdu do Bělehradu se pomalu začínají naplňovat. Budík, nastavený na sedm hodin, vzbudí partu v místech, kde doufali, že nebudou – teprve v Niši.
  Dvě a půl hodiny zpoždění, způsobeného zoufalou údržbou balkánských železnic a velmi pomalou pasovou prohlídkou, dává jasně tušit, že přípoj do Innsbrucku přátelé nestihnou. Co teď? Čekat v Bělehradu celý den na noční rychlík? A především – co jízdenka? Ta Jardovi s Michalem platí pouze nejen na spoj do Innsbrucku, ale také na návazný vlak do Mnichova a do Prahy. Už teď se dá s jistotou mluvit v minulém čase, protože rozdělením jízdenek přišli o možnost náhradního řešení cesty a musí koupit novou jízdenku na zbytek cesty.
  Budapešťské nádraží Keleti je bránou do jihovýchodní Evropy. Ještě loni se odsud dalo dostat vlakem přímo až k moři do Bulharska
  Je pro vás větším dobrodružstvím kombinovat jízdenky a hledat úsporu? Přečtěte si článek Jak ušetřit na cestování vlakem u našich sousedů.
  Do Bělehradu přijíždí zpožděný rychlík ze Soluně o tři hodiny později, než bylo plánované, a shodou okolností se stíhá cesta do Prahy přes Budapešť. Zatímco Jarda s Michalem kupují novou jízdenku do Budapešti, Adam pouze vypíše do cestovního deníku spoj Bělehrad–Budapešť. Nic víc, ani rezervace k tomuto vlaku nejsou třeba. Jízdenky do Budapešti naštěstí stojí 15 eur na osobu, což Jardův rozpočet příliš nevytrhne.
  Rychlík Ivo Andrić přijíždí do Budapešti nad očekávání všech včas, což podstatně zkrátí cestu do Prahy, kam se parta dostane již ráno, zatímco podle původního plánu přes Innsbruck a Mnichov by domů dorazili až večer. Teprve v Budapešti ale přijde šok – jízdenka do Prahy již není k dispozici v úsporné variantě, takže je třeba koupit klasickou mezinárodní jízdenku, jak to obvykle pár minut před odjezdem spoje bývá. Rozdíl mezi Interrailem je rázem pryč, a to spolu s šedesáti eury, které spolyká automat na budapešťském nádraží Keleti.
  V posledním vlaku naší výpravy Jarda definitivně uznal, že cestování na Interrail vlastně je výhodnější. Adam s Valerií se totiž ani jednou nestresovali, že by jim něco mohlo ujet a pokazit plány, ba naopak – ze spontánního výletu do Paříže byli velice nadšení a hodnotí jej jako highlight celé cesty.
  Zkrátka – kdo chce ušetřit, může. Kdo ale nemá obavy připlatit si za bezstarostné cestování a mnohem příjemnější pocity, je pro něj Interrail tím nejlepším, do čeho investovat peníze. Zážitkům z cestování vlakem po Evropě se totiž nevyrovná vůbec nic – ať už množstvím, tak samotným charakterem zážitků – výhledy z vlaku, spousta nového, možnosti srovnání, bezstarostné cestování či možnost spontánně cestovat, jak se komu zlíbí.
  Cestování s přáteli patří k nejlepším zážitkům v životě. Ať se děje, co se děje – sdílení svých zážitků s více lidmi ve chvíli, kdy se právě dějí, se žádné sociální síti nevyrovná