text: Welcome back forgotten writer | SASPI.cz - Literární server
  :: Welcome back forgotten writer ::
  publikováno: 05.06.2012, 11:49
  Miluji muže, ale sebe miluji víc
  Nedávno mi můj kamarád řekl, že žena nikdy nebude šťastná, dokud nebude k někomu patřit. Dokud nebude někomu vařit a pokojně na něj čekat doma. Vytočilo mě to a dala jsem se s ním do zuřivé hádky. Jak v dnešní době může mít muž takové názory? Necelých pět minut po naší hádce jsem se rozhlédla po baru, kde jsme seděli. Jedna dívka tam seděla na barové židličce jak hromádka neštěstí a plakala.Proč? Kvůli svému příteli. A o další chvíli později mě čekal telefonní rozhovor s jednou z mých nejlepších kamarádek. Brečela do telefonu, protože se s ní její přítel rozešel. Zacházel s ní jako se služkou, psychicky jí týral, ale na má slova, že to tak bude lepší, zakřičela: ,, Co to povídáš? Vždyť já ho miluju! Udělala bych cokoliv, aby se ke mě vrátil !"
  Vždyť ona byla dívka, která měla vždy sny, cíle, -a ne malé - měla naplánovaný úspěšný život, který si chtěla vybudovat sama, jako silný jedinec. A pak přišel ON. A nechala své sny odletět a vytvořila si sny nové. Ty které ani sama nechtěla, ty které chtěl on. A které znamenaly, že bude moct být s ním.
  Proto jsem se zamyslela nad otázkou. Vážně musíme v životě k někomu patřit, abychom byli štastni? Nebo je to jen úděl slabších, kteří nedokážou svoje štěstí založit jen na sobě samých?
  Muž, ten dokonalý tvor, přesvědčený o své pravdě a důležitosti za každé situace by jistě řekl, že on dokáže vybudovat svůj život a kariéru nezávisle na milující ženě. A stejně s takovou jistotou by řekl, že žena potřebuje k životu muže, aby jí ochraňoval, přinášel peníze do domu a staral se o ní.
  Ano, souhlasím, že ochraňující muž je vhodný doplněk do bytu, ale naštěstí existují i jiné ochranné prostředky.Třeba pistole. Nebo si, milé dámy, můžeme pořídit psa. Ten nám sice občas taky zaslintá polštáře, ale zato nenadává, když utratíme trochu víc penež při nákupu s kamarádkama, nebo když se nám zrovna nechce do teplé večeře. Nepohrdne ani studeným párkem.
  Myslím si, že důvod proč ženy často zůstávají s muži, kteří se k nim nechovají jak by měli je, že se bojí být samy. Že zapoměli na to, jak krásné a úžasné jsou a jak úspěšné by mohly být i bez pana ,,dokonalého,,. Není snad to, co nás žene do dalšího vztahu, k touze být s někým, jen pocit samoty? Proto radím, jestli chcete něco milovat, zamilujte se do své samoty! Užívejte si to být samy se sebou, dělat si, co chcete, kdy chcete. Věřte samy sobě. A nenechte se ovlivňovat někým jiným. A věřte, že ve chvíli, kdy sebe a svojí samotu budete zbožňovat ze všeho nejvíce, přijde někdo, kdo vám neukradne vaše sny. Nepředělá je k obrazu svému. Ale bude tu pro vás, když cesta k jejich splnění bude trochu trnitá.
  Hanulka222 07.06.2012, 14:52:23
  Námět k mnoha a mnoha zapáleným diskuzím. Myslím, že spousta takových vztahů bude fungovat dál, protože opak, který ty popisuješ, většinou funguje jako "dvojitá" samota - jsem sama bez chlapa a jsem sama, když si chci užít s kamarádkami, které však neustále řeší své nikam nevedoucí vztahy. Výsledkem je radši s někým být než tohle. Pro mnoho jedinců dost odpudivá představa samoty.
  Text je jen výsekem celé problematiky. Přesto ho hodnotím kladně jako pokus vyjádřit svůj názor, ačkoliv názor většiny může být protichůdný.
  Mnoho štěstí v další tvorbě a mnoho sil k tomu, abys měla ráda především sebe a své sny.
  zahradník 06.06.2012, 13:03:06
  Ahoj, úvaha je to pěkná a pravdivá - člověk je připravený na vztah až v okamžiku, kdy umí být nejdřív sám se sebou šťastný a umí být sám - pak se ze vztahu nestává závislost (jen pozor na jednu věc - myslím, že tohle nelze rozdělit takto striktně jen na muže a ženy - závisí to na konkrétních jedincích, tedy že často ta situace může být opačná - že v tom vztahu víc miluje a je citově závislejší muž a naopak žena může být ta chladná a bezohledná - vztahy jsou vždy a pouze o konkrétní kombinaci konkrétních jedinců a jak je každý člověk jiný, tak je i každý vztah jiný. Platí ono pravidlo: "Kdo ve vztahu miluje méně, ten je vítěz nad tím druhým." - je to kruté, ale je to realita.)
  Jen škoda, že je to jen úvaha a nic víc, tedy žes to neposunula do umění a literatury krásné - mohlas napsat povídku a v ní vytvořit nějaký příběh, fiktivní osudy několika lidí/párů/vztahů a na jejich příkladu tohle vše ukázat - pak by ten text měl mnohem větší hodnotu, už by to byla literatura.
  Ať se daří v dalším psaní!
  Jujacek 05.06.2012, 12:30:46
  Takže chybky vypsal už Šíma, takže k příběhu/názoru. Souhlasím s tím, že některé ženy se bojí být sami a tak "trpí", znám to z vlastní zkušenosti... A taky jsem si po jednom rozchodu řekla, že už nebudu "závislá", že se dokážu postarat sama o sebe. No ale jinak patřím taky k těm, kteří nechcou být sami, respektive mít někoho, o koho se člověk může opřít apod. nejen z pocitu samoty ;) Takže souhlasím s tím, že ženy by neměly být závislé, ale taky s tím, že chlap by měl být taková ta ochranářská ruka rodiny. Každý není špatný a taky to bývá právě tou ženou, pec jenom je to na ní, jaké typy si k sobě přitáhne a jaké typy si vybere... No, o tomhle by se dalo diskutovat dlouho, 100 lidí 100 názorů :)
  Jinak možná název vypovídá o tom, že kdysi se už psalo a po nějaké pauze je autorka zpět ;)
  Šíma 05.06.2012, 11:48:57
  Ono to nejspíš není tak jednoduché, přestože jako lidé nejsme dokonalí. Někdo je raději sám, jiný se rád páruje. Pocit samoty a odcizení (i vlastní zbytečnosti) dovede být strašný a velmi trýznivý. Stejně pocit "odkopnutého zvířátka", se kterým si páníček (zde muž, ovšem i ženy mohou takové být) patřičně užil a již jej nechce a není pro něj důležité. Nechybí nám lidem více porozumění, pokory a soucítění? Nikdo přeci nikomu nepatří. Jsme a měli bychom být svobodnými bytostmi bez toho, aby námi kdokoliv manipuloval a je jedno, zdali jde o ženu či muže. Jenže... realita je docela jiná. Textík nabádá k určité revoltě a nezávislosti na mužích. Nejsou právě muž a žena v onom emocionálním a tělesném spojení tou "dokonalou jednotkou" - prostě dokonalí ve své nedokonalosti? Pokud však bude nadále vyhrávat sobeckost a vlastní potřeby nad potřebami druhých (...spolu s pocitem moci a nadřazenosti - občas zametají i ženy s muži, proč to pořád opakuji? Protože ani ženy nejsou svaté...), pak se nic nezmění. Taková je smutná, avšak tvrdá realita... Po technické stránce pozor na nadbytečné mezery v textu, chybky v psaní ji/jí a správný tvar u sloves (viz shoda podmětu s přísudkem). Zde bych sázel na vypsání osobního názoru, který je podložen vypozorovanými skutečnostmi a fakty ze svého okolí. V každém stádě jsou černé ovce, je pak celé ono stádo černé? Napadlo mne, proč ten anglicky psaný název, který vlastně s článkem vůbec nesouvisí (viz "vítej zpět, zapomenutý pisateli)? Hezký den a psaní zdar.