text: Marek Hoffmann od přírody k autům aneb Aby člověk mohl dělat něco dobře, musí to dělat rád | Luxus.cz
  Marek Hoffmann od přírody k autům aneb Aby člověk mohl dělat něco dobře, musí to dělat rád
  O Marku Hoffmannovi jsem si před rozhovorem přečetla, že pochází z Ostrožské Nové Vsi. Protože mám ve stejném místě příbuzné, nedalo mi to a zeptala jsem se, jestli majitele firmy Kovovýroba Hoffmann a spolumajitele Hoffmann - Novague znají. "Od vidění ho znám," hlásil hned bratranec a pokračoval: "Je to rodinná firma. Otec dělal kdysi v Letu Kunovice a pak začal podnikat v garáži. Začal z ničeho. Syn to převzal po něm a dnes je to tady veliká firma! " Místo první otázky jsem to Marku Hoffmannovi převyprávěla. "No vidíte, tak to už víte téměř všechno," usmíval se sympatický podnikatel a odpověděl mi ještě na pár dalších otázek.
  Když zadám do vyhledávače jméno vaší firmy, vyskočí mi hned informace o novém vozu HN R200. Je tento projekt vaší vlajkovou lodí?
  Nevím, jestli zrovna vlajkovou lodí. Každopádně se tomu v současné době velmi intenzivně věnujeme, ale myslím, že informace o voze jsou všude dostupné a nic nového vám k tomu už asi neřeknu. Snad jen dodám pro zájemce, že jde o novodobé vozidlo dle původní Škody 200 RS a prohlédnout si jej můžete na www.hoffmann-novague.com. Můj otec založil firmu v roce 1990 a prvotně vyráběl náhradní díly na zemědělskou techniku. Pak přibyly motokáry, odtud bylo blízko k veteránům. V roce 1993 získal první zakázku od Škody Mladá Boleslav a firma byla na světě.
  Na stránkách vaší společnosti najdeme heslo "Dáváme plechu smysl". Je tohle ten impuls, který vás žene vpřed?
  Zajímavá otázka. Rozhodně je v tom hesle obsažena filosofie naší firmy. Chceme dělat věci, které mají smysl a zatím se nám to, díky bohu, daří. Nejde jen o prototypy vozů, ale vyrábíme i některé díly pro letecký průmysl a další věci. Ale to je spíš jen okrajová záležitost. Prioritní je pro nás projektová kusová výroba, resp. malosériová. Firem, s nimiž spolupracujeme, je již pěkná řádka. Mezi těmi hlavními bych jmenoval Škodovku a Bentley, ale ani ty ostatní nejsou méně důležité. Dodáváme i všem německým automobilkám, jakými jsou BMV, Opel, Mercedes, Audi a další. Když funguje spolupráce k oboustranné spokojenosti, ocení to především zákazník.
  Z vašich dílů se však dají sestavit i větší celky, přičemž na konci řady stojí výroba celé karoserie. Je tohle vaše meta?
  Každopádně je vyrobení celé karoserie na zakázku výjimečné, přesto jsme jich dokázali vyrobit a dodat řádově desítky. Získat zakázku na dodání celé karoserie je velmi složité. Těch podskupin od nás odešly však stovky až tisíce kusů.
  Vzpomínáte si na největší oříšek, který jste ve firmě řešili?
  To je vlastně každá zakázka. Každá je jiná, a tudíž originální. Spolupracujeme s vývojem automobilek a ten vývoj jde neustále dopředu. Každý má samozřejmě své představy. My musíme zakázku zhotovit tak, aby byla perfektní, dodaná v termínu a ještě jsme na ní něco vydělali. Zatím se nám to vždycky podařilo. Protože jsem si postupně prošel mnoha funkcemi ve společnosti, abych poznal problematiku výroby do detailu, byla i tohle moje starost. Ale je to období zhruba před pěti lety. Dnes už je moje funkce jiná.
  Opět se nemohu nezeptat. Jaká?
  Momentálně se zabývám strategickým rozvojem firmy, ale prošel jsem všemi stupni. Ve firmě jsem začínal na dílně. Pak jsem vedl menší skupinku zaměstnanců a postupně, tak jak rostla firma, jsem rostl i já. Dnes jsem ve společnosti dvacet let a můžu říct, že jsem si zkusil všechno. Celou dobu se učím novým věcem a to je to, co mě na tom baví. Není to stereotypní práce. Ještě před dvěma lety jsem působil jako ředitel, ale funkce jsem se vzdal, abych mohl být strategickým ředitelem. Obnáší to zase nová poznání a vzdělávání se, a to mě žene dopředu.
  Jaké má vaše firma plány pro nejbližší budoucnost?
  Tím hlavním plánem, který bychom rádi zrealizovali v termínu roku až dvou, je vybudování nové výrobní haly. Ta bude robotizovaná a podskupiny karoserií či celé karoserie se budou stavět na roboticky vybavených linkách. V tomto záměru máme spoluinvestora, jímž je slovenská firma Matador. Založili jsme kvůli tomu novou společnost a podílíme se rovným dílem. Rádi bychom stavěli karoserie jak pro prototypy, tak pro malé série speciálních vozů.
  Protože již víme, že jste šel v tatínkových šlépějích, je na místě otázka, zda jste tomu již přizpůsobil vzdělání?
  To bohužel ne. Po základní škole jsem přešel na gymnázium a maturoval z matematiky a fyziky. V té době mě zajímala především příroda, tak jsem myslel, že půjdu spíš tímto směrem. Začal jsem studovat ochranu životního prostředí se zaměřením na chemii životního prostředí. Končil jsem v roce 1996, ale to jsem již zhruba dva roky věděl, že moje cesta bude jiná. Konkrétně tedy v rodinné firmě. Po skončení mých studií jsme založili s. r. o. a do roka se firma stěhovala do své první výrobní haly. Ale dodnes si rád zajdu do přírody, ať už sám nebo s blízkými.
  Vaší relaxací je tedy příroda?
  To určitě je. Mám rád procházky nebo i větší túry. Dříve jsem se věnoval ornitologii, takže při pobytu v přírodě můžu pozorovat i ptactvo a připomenout si, co už jsem všechno zapomněl (smích). Taky jsem se coby náctiletý věnoval veslování a myslel jsem si tehdy, že to budu dělat vrcholově. Nakonec tomu tak nebylo, ale kondici si jakž takž držím. Dvakrát týdně si jdu zaběhat a občas si střihnu i nějaký další sport. Nejsem sice žádný supersportovec, ale na gauči taky neležím (usmívá se).
  Říkáte, že volno trávíte s blízkými, máte děti?
  Děti mám tři. Dvě jsou již dospělé, dceři bude na podzim dvacet, právě se chystá na vysokou školu a ráda by se stala psycholožkou. Synovi je osmnáct. Ještě máme doma dvouletého benjamínka, ta se za rok chystá do školky (smích). Manželka je momentálně na mateřské dovolené.
  Manželka pracuje rovněž u vás ve firmě?
  Ne, manželka je herečka. Před mateřskou působila ve Slováckém divadle v Uherském Hradišti, kam nastoupila hned po konzervatoři a i při prckovi občas přijme nějakou filmovou či divadelní nabídku. Aktuálně natáčí novou pohádku Zdeňka Trošky. V rodinné tradici naší firmy bude zřejmě pokračovat syn. Aspoň si to tak s tátou myslíme. Pokud bude chtít ve firmě pokračovat, projde postupně všemi úseky a odděleními. Tedy stejnou cestou, jakou jsem šel já. Pokud ho život zavede jinam, bránit mu nebudeme. To by nic dobrého nepřineslo. Aby totiž člověk mohl dělat něco dobře, musí to dělat rád.
  Poslední otázka je jasná. Co je pro vás luxus?
  Luxusem je pro mě možnost řídit si život podle vlastních představ, a svoboda umožňující dělat rozhodnutí dle mého osobního názoru a přesvědčení.