text: 01.11.2013 napsal: Ládín | Rubrika: Historie, Vojenství, Zajímavosti | 7 komentářů |
  Díl 3 : Provoz střelnice Kolvín-sever
  Rád bych navázal na dva předchozí články, a jak už jsem psal v úvodním seznamovacím dílu v blízkosti bývalého Kolvína se nacházely 3 střelnice. V době kdy jsem zde sloužil se ke střelbám používaly střelnice Kolvín-sever a Padrť. Střelnice Kolvín-jih byla mimo provoz.
  Střelnice Kolvín – jih: 9 drah, elektrifikována, střelba až na 2500m, řízena z věže. V letech 1985-1987 mimo provoz a zakonzervována, probíhala zde jen běžná údržba. V hale vpravo od řídící věže se vyráběly cvičné terče-tanky.
  V následujících dvou dílech si připomeneme, jak provoz na těchto střelnicích a samotné střelby probíhaly. Střelnice Kolvín-sever: 4 dráhy pro terče, bez elektrifikace, střelba maximálně na vzdálenost 1200m, sloužila ke cvičení střeleb z kanónů menších ráží, nebo protiletadlových kanónů a kulometů, často sem jezdily na střelby i Lidové milice.
  Příprava na střelby na střelnici Kolvín-sever, svobodník D.Č. a Praga V3S se dvěma terči-tanky (vpravo), v pozadí Haki věž.
  Střelnice neměla řídící věž, ani zděné strojovny pro posun terčů. Střílející jednotky přijely většinou na 2 dny a byly ubytovány vždy mimo kasárna v budově vpravo od areálu, které jsme říkali "teskobarák". Byly v ní světnice, WC i sprchy. Lidové milice braly střelby občas hodně pohodově, přijeli, ubytovali se, během dne odstříleli, po vyhodnocení se "ožrali", přespali a ráno dalšího dne odjeli, když se po nich dělal úklid, tak tam občas zapomněli i něco ze své výstroje… přilbu, polní lopatku, plynovou masku a podobně J.
  Pod vrchem Palcíř byly lany ukotvené trubkové konstrukce, kterým jsme říkali "Haki věže". Zavěšovaly se na ně terče různých tvarů např. silueta letícího vrtulníku. Terč měl dřevěný rám, potah z plechu.
  Haki věže, které dnes již nestojí
  K nácviku střeleb se používaly i pevné terče zhotovené ze smrkových desek potažených jutou umístněné ve svahu na pevno, nejčastěji se však používaly "klasické" terče v podobě tanků, (viz druhé foto) které měly lyžiny, aby mohly při tahu lépe klouzat v terénu, trávě i hlíně. Protože střelnice nebyla elektrifikována k tažení terčů ocelovým lanem se používala speciálně upravená skříňová Praga V3S se čtyřmi navijáky.
  Při vzpomínce na střelby na této střelnici se mi vybavila jedna, tehdy ne moc příjemná příhoda. Byla zima roku 1986, napadlo cca 10cm sněhu. Příprava střeleb na střelnici Kolvín-sever nebyla nijak náročná a zúčastnilo se jí jen cca 5 vojáků, dostali jsme rozkaz připravit střelnici na střelby, které měly proběhnout následující den. Jako první přijela na určené místo skříňová Praga V3S s navijáky, "zapatkovala se", aby měla při tažení terčů dobrou stabilitu. Bubny navijáků s ocelovým lanem se odbrzdily a vytáhli jsme lano v potřebné délce. Na lano se svorkami navázaly terče, které jsme za Pragou V3S přitáhli z haly u střelnice Kolvín-jih, včetně několika kusů terčů jako rezervu. Střelnice byla takto připravena na následující den a střelby…. V den střeleb, pokud se konaly v zimě a byl sníh a mráz – byl úkolem číslo jedna – zaháknout pod natažené ocelové tažné lano kovový hák a projít celou trasu od navijáků až po terč s hákem pod lanem, jestli v některém místě nepřimrzlo. Každý jsme měli svou dráhu, šli jsme cca 30m lano všude OK, tak jsme kontrolu ukončili v domnění, že je lano bez přimrznutí po celé délce a zalezli jsme si z mrazu do tepla k navijákům skříňové Pragy, kde byly i kamínka ve kterých jsme v zimě topili dřevem a příjemně auto vyhřáli v očekávání na povel k zahájení střeleb. Když povel ke spuštění navijáků přišel, začaly se lana navíjet a po velmi krátké době se napnuly jako struny a Praga se zhoupla a naklonila, v tu chvíli začaly vzduchem svištět prasknuté lana… V první chvíli jsme byli překvapeni, pak nastalo zděšení, že jsme lana nezkontrolovali po celé délce. Lana byly nataženy i přes silnici a lesáci přes ně jezdili a zamáčkli je do sněhu a přes noc přimrzly k asfaltu. Byl z toho velký průšvih, velitel nás pořádně seřval, pokud si vzpomínám, něco o sabotáži střeleb socialistické armády a pod., bylo rázem po střelbách a cvičící vojska musely čekat minimálně další hodinu, než se lana znova natáhly a navázaly.
  Fotografie před vrátnicí PTS Kolvín, první zleva místní občan z Příkosic, vždy v nezbytném kloboučku J jméno netuším, říkali jsme mu "Pali" předpokládám, že se může jmenovat Pavel,… pokud ho někdo z čtenářů z Příkosic pozná a potká, budu moc rád když ho bude pozdravovat od bývalých "Kolvíńáků"… J. Druhý z leva velitel čety npor. J.H.
  Pro představu, střelby na střelnicích PTS Kolvín nebyly každý den, ani každý týden, bylo to velmi nepravidelné – někdy 2x za měsíc, někdy 1x za měsíc, ale bylo i období kdy za měsíc nebyly žádné střelby. Příroda, ani zvěř určitě na této střelnici příliš netrpěla. Každý rok se na podzim večer ozývalo z prostoru bývalého Kolvína v době říje jelení troubení. Divokých prasat pobíhalo v okolí kasáren velké množství i na ně mám jednu humornou vzpomínku. Byl jsem zrovna ve službě jako pomocník dozorčího vchodu, vyjdu takhle brzy po ráno – zrovna se rozednívalo – před vrátnici a co nevidím – v kasárnách před vrátnicí pár metrů ode mě stádo prasat, asi 15 kusů od velkých až po malé. První myšlenka, co s nimi v kasárnách…, tak jsem zadupal a prasata se otočily a od brány prchaly do zadní části kasáren … a jak se nečekaně objevily tak i zmizely-dírou v plotě v zahradě. A abych zpestřil nudné a každý den se opakující hlášení veliteli střelnice, který přijížděl každý všední den, před sedmou hodinou do kasáren, tak jsem mu v hlášení kromě obvyklého: "Soudruhu podplukovníku vojín XY, během mé služby se nic mimořádného nestalo" , přidal větu … "akorát do kasáren proniklo stádo divokých prasat"… 🙂
  V příštím dílu si připomeneme, jak probíhaly střelby na střelnici Padrť.
  text : "k" foto : "k" a www. CSLA.cz
  ← Brdy v říjnu – Plešivec
  Výlov Dolejšího Padrťského rybníka →
  7 komentářů to "Vzpomínky na vojnu aneb Když jsem sloužil v Brdech"
  1.11.2013 (09:48)
  V kloboučku je Pavel Kučera,není z Příkosic,ale ze Skořic.Ten klobouček nosí ještě dnes :).Budu ho pozdravovat.
  "k" napsal:
  2.11.2013 (15:59)
  …a já si vždy myslel, že byl z Příkosic :-), děkuji za upřesnění. Určitě pozdravujte, mé jméno si Pavel pamatovat nebude, je to už téměř 30 let a on jezdil na Kolvín i předtím než jsem tam narukoval a také určitě potom, co jsem odešel do civilu. Na Kolvín každé 2 roky na podzim přišlo a také odešlo 15-20 vojáků ZVS, takže neměl šanci si všechny pamatovat. Byl velmi přátelský a kamarádský a občas když bylo potřeba něco sehnat, tak pomohl. Vzpomínám si, že pro mé předchůdce, kteří měli jít do civilu, sehnal berana z kterého se udělal guláš a zbytek se opékal na ohni. Já jsem si opékání moc neužil, protože jsem byl ve službě jako pomocník dozorčího vchodu. Po 22 hodině přišel na vrátnici velitel střelnice v ruce baterku a otvírák na lahve… ????netušil jsem???? co se bude dít, požádal mě bych s ním šel do zahrady, která byla vzadu za areálem kasáren, všude "tma jak v pytli" …a tam ležel na zemi pytel od brambor plný lahváčů…:-) … když odchod do civilu, tak rozlúčka, oslava a k tomu patřil i alkohol.. jenže ten do kasáren nesměl, takže velitel všechny lahváče jeden po druhém otvíral a podával mě a já je musel vylít na zem …taková škoda 🙁 🙂 říkalo se, že do pytle na brambory vejde 48 lahváčů, nevím jestli je to pravda, já to nepočítal. Chtěl jsem si aspoň jeden lahváč zachránit, tak jsem ho nenápadně kopl do ostružin 🙂 a v tom vedle sebe slyším: vojíne sehněte se pro tu láhev co se vám tam kutálí do křoví. Jak se velitel dozvěděl o tom,že kolegové dovezli z Trokavce na kolečku pytel lahváčů-se už nedozvím, v každém případě ten večer se pivo nepilo… 🙂
  14.1.2014 (08:36)
  Srdečně zdravim všechny, co sloužili na Kolvíně.
  Zjména Lezce, který si na mě vzpomněl.
  Rád bych se s ním někdy setkal a zavzpomínal na vojnu.
  S pozdravem Pavel Kučera ze Skořic.
  15.1.2014 (01:50)
  Zdravím Pavle, ahoj. Ve Skořicích se můžem někdy potkat, to nebude snad problém, ale na vojnu asi nezavzpomínáme (teda určitě ne na tu kolvínskou), já sloužil v Klecanech. Tyhle články jsou vzpomínky jistého K, který zde sloužil a vzpoměl si mimo jiné i na tebe :-). To jen na vysvětlenou…
  20.1.2014 (19:13)
  Ahoj Pali, zdravím do Skořic. Také bych se rád s Tebou někdy setkal a zavzpomínal na vojnu na Kolvíně,velitele Hrušku, npor. Hodysem, prap. Maroše atd… a různé příhody, které se tam za ty 2 roky udály 🙂 .-) .Ve Skořicích např. v hospodě jsem byl naposledy někdy v roce 1987 těsně před civilem… 🙂 pivko Gambrinus za dvě pade 🙂 Bohužel bydlím 380km daleko, přesněji ve Zlíně, takže setkání by byl asi problém…. Loni v létě jsem měl cestu do Plzně, tak jsem toho využil a pujčil si v Rokycanech kolo a Kolvín a okolí jsem po 27 letech trochu objel a obhlédl. Objel jsem si i Padrť, místa na které mám vzpomínky, kde stály strojovny, věž atd.. Na zpáteční cestě jsem si říkal, že se stavím ve Skořicích v hospodě "na jedno", bylo ten den ohromné vedro, ale už v kopci nad Padrťskými rybníky mě odchytila vojenská policie a směr Kolvín mě už nepustili, kvůli odstřelu a vykázali mně směr Míšov, tak jsem to vzal do Rokiycan přes Borovno, Číčov, Vísky, Příkosice, Mirošov a Hrádek. 🙂 Protože jsem si nestačil prohlédnout vše, tak jak jsem si přál, tak to mám naplánováno na letošní rok možná květen nebo červen. Třeba nám bude přát štěstí a potkáme se a zavzpomínáme. Přeji pevné zdraví a ať se daří.. K. PS: Na té spodní fotce Tě drží kolem ramen Josef Soukup, toho by sis mohl pamatovat, z našeho ročníku to byl asi Tvůj největší kamarád…
  18.4.2014 (12:39)
  No, Pavle, na Kolvín vzpomínáš a na nás, mirošovské střelce, už ani nevzdechneš? Dej mi na sebe kontakt, ať Tě mohu kontaktovat, až zase budeme pořádat nějakou akci na střelnici. 😉 Monika
  wympy napsal:
  4.11.2013 (21:38)
  Díky za tu fotku s věžemi. Když jsem tuhle šel od Kolvína nahoru na Palcíř, tak jsem si zrovna říkal, k čemu asi byly ty betonové patky, z kterých trčí uřezané železo.