text: Jaký skener si pořídit
  - jaké rozlišení?
  - jaké rozhraní?
  - dianástavec?
  - OCR?
  - cena vs. výkon?
  Prvním bodem při nákupu skeneru by mělo být zamyšlení se nad tím, k čemu chcete skener používat a také kolik peněz do něj chcete investovat. Budete si skener pořizovat především pro odesílání obrázků emailem nebo pro vytváření webových stránek, či archivaci fotografií? Nebo možná Vás bude zajímat skener, který umožní různé možnosti faxování nebo kopírování. V závislosti na Vašich potřebách tak některé skenery budou mít zajímavější parametry a funkce. Je důležité dobře znát tyto parametry a funkce. Pomůže Vám to při výběru skeneru.
  Jaké rozlišení budu potřebovat?
  Rozlišení je pro většinu lidí první specifikací, která je u skeneru zajímá. Ale zároveň to bývá také parametr, který bývá velice často nepochopený. Rozlišení je vyjádřeno v bodech na palec (dots per inch – DPI) a určuje celkový detail obrázku. Existují ovšem termíny optické rozlišení a interpolované rozlišení, které jsou značně odlišné.
  Optické rozlišení by mělo být chápáno jako "pravdivé" rozlišení skeneru. Jde o rozlišení hardwarové, což znamená, že skener všechna data přečetl z předlohy. Tato hodnota je určena počtem světelně citlivých prvků na CCD snímači skeneru (světelný senzor, který zachycuje obrázek) rozděleným skenovanou plochou obrázku. Např. CCD obsahuje přibližně 2.550 prvků rozdělených horizontální plochou skenování typického skeneru (8,5"), to se rovná 300 dpi.
  Interpolované rozlišení je přidaným rozlišením, které je vytvořeno softwarově. Zjednodušeně, obrázek v optickém rozlišení 300 dpi, může být dále zvětšen přidáním doplňkových bodů. Tyto přidané body se pro určení správných barevných hodnot řídí hodnotami nejbližších "původních bodů", takže na rozdíl od optického rozlišení si softwarově přidané body "vymýšlí". Interpolace může mít ovšem také zjemňovací a zpřesňující efekt na obrázek, nicméně dramaticky zvýší velikost původního souboru.
  Při nákupu skeneru je velmi důležitým údajem optické rozlišení skeneru. Zanedbatelné není ani porozumět , jaké rozlišení je vhodné pro danou aplikaci. Mnoho lidí se automatický domnívá, že nejvhodnějším je vždy nejvyšší možné rozlišení. Ale to není pravda. Pokud budete skenovat obrázek , který má nějaký kaz nebo chybu, vysoké rozlišení tyto kazy pouze zvýrazní.
  Rozlišení a velikost souboru jsou v přímé úměře. Jakmile zvýšíte rozlišení skeneru, zvýšíte tím také velikost výsledného souboru. Pro odeslání obrázku emailem nebo pro jeho umístění na web, je naopak zapotřebí, aby výsledné rozlišení (velikost souboru) tak vysoké nebylo. Průměrné zobrazitelné rozlišení typického monitoru je 72 nebo 96 dpi, proto není zapotřebí, skenovat při vyšším dpi, když je obrázek určen k zobrazení pouze na monitoru.
  Volba vhodného rozlišení je tedy prvním krokem ke kvalitnímu výsledku. V případě, že je skenovaný obrázek určen pro komerční tisk, lze postupovat podle následujícího pravidla.
  Většina dnešních inkoustových i laserových tiskáren tiskne ve fyzickém rozlišení 100 lpi (linek na palec). Pokud tedy použijeme vzorec profesionálu, dostaneme požadované rozlišení:
  DPI vstupní = DPI výstupní x Q x Z
  DPI vstupní = rozlišení skeneru
  DPI výstupní = rozlišení výsledného obrázku
  Q = faktor kvality *
  Z = výsledné zvětšení obrázku
  * pozn.: faktor kvality (platí pro vzdálenost pozorovatele 80cm)
  1,0...nepoužívá se
  1,5...letáky, noviny, inkoustový tisk
  2,0...kvalitní komerční tisk (časopisy, kvalitnější katalogy)
  2,5...reprodukce foto, obrazů,....
  Příklad: budeme tisknout kinofilm na klasický formát 10x15 cm:
  1400 dpi = 200 dpi x 2 x 3,5
  Pokud použijeme nižší rozlišení, snížíme výslednou kvalitu obrázku. Vyšší rozlišení naopak bude znamenat pouhé navýšení tisku a velikosti datového souboru.
  Druhou důležitou specifikací je hodnota barevné hloubky. Skenery ve svém vývoji prošly z tohoto hlediska několika stupni: 24 bitů, 42 bitů a nyní v drtivé většině 48-bitů. Většina z nás si myslí, že čím je hodnota vyšší, tím kvalitnější obrázek bude. Ale ani toto neplatí obecně, protože většina softwaru, který slouží pro úpravu obrázků se 48-bity nepracuje, čímž původní kvalitu obrázku v podstatě nedokáže využít. Skenování ve 48 bitech pro pouhé zobrazení na monitoru je také bezpředmětné, protože zobrazovací schopnosti běžného monitoru nedosahují zdaleka ani poloviny 48 bitů.
  Navíc, některé přidané bity jsou u skeneru používány pro zarovnání a filtrování, které pomáhá "vyčistit" signál, takže ve výsledku je počet barev nižší než udává výše uvedená hodnota. Přitom běžný monitor je schopen zobrazit pouze 24-bitové obrázky díky omezením video karty.
  Pro vyjádření toho, kolik dokáže určitá barevná hloubka zachytit barev, je používána matematická formule. Teoreticky tedy můžeme říct: barevná hloubka 24 bitů, 42 bitů a 48 bitů dokáže zachytit 16,7 milionu, resp. 68 miliardy, 439 miliardy barev k čemuž je ovšem nutné brát v potaz výše zmíněné faktory, ovlivňující výslednou barevnou hloubku obrázku. V případě přirovnání k černobílé fotografii: 24 bitů = 256 odstínů, 42 bitů = 16.384 odstínů, 48 bitů = 65.356 odstínů.
  Hodnota barevné hloubky je důležitější pro profesionální designéry nebo pro komerční tisk s důrazem na detail obrázku než pro běžné domácí použití, pro vystavení na web, odeslání emailem apod.
  Všechny skenery na trhu jsou dodávány s doplňkovým softwarem: jednak pro další zpracování obrázků, tak i pro rozpoznání tištěného textu a jeho převod do digitální podoby (OCR). Je určitě užitečné před koupí skeneru dozvědět se podrobnější informace i o dodávaném softwaru. Napoví Vám, zda by mohl být onou přidanou hodnotou ke skeneru, kterou hledáte.
  Je přirozené, že skenery tzv. high end třídy budou obsahovat software, který je také považován ve své kategorii za high end. Nezapomínejte, že high end ne vždy musí znamenat to nejvýhodnější. Pro uživatele, kteří provádějí pouze jednoduché barevné úpravy existují různé softwarové balíčky, které umožňují provedení úprav jednoduše a snadno, aniž by se musel prokousávat složitým pokročilým nastavením.
  Jaké další parametry skeneru jsou pro mně důležité?
  Některé skenery umožňují mnohostranné využití: jsou schopné odesílat faxy, je možné používat je jako kopírky. Další skenery nabízejí skenování negativů, kinofilmů, diapozitivů, stejně jako běžných odrazových předloh. Důležité je také rozhraní, přes které je skener připojen. Nejběžnějším je samozřejmě USB rozhraní. Pokud je Váš počítač vybaven rychlým rozhraním USB 2.0 Hi-speed, umožňujícím přenos dat až 480 mb/s, určitě si pořiďťe skener s tímto rozhraním. Pokud je Váš počítač pouze s USB 1.1 (což se rovná USB 2.0 Full-speed), je na Vašem zvážení, zda již budete investovat do rychlého rozhraní, s tím, že časem si budete pořizovat počítač nový (s rychlým rozhraním USB). Pokud nikoliv, v tomto případě Vám postačí skener s rozhraním USB 1.1.
  Rozdíl mezi rozhraními je výrazný, nicméně je důležité si uvědomit, že rychlost skenování ovlivňuje celá řada dalších faktorů (např. počet současně spuštěných aplikací, rychlost procesoru, vlastní pohyb snímací hlavy atd.).
  Za některé tyto funkce, například za dianástavec pro snímání transparentních předloh je nutné si samozřejmě připlatit. Pro někoho se do skeneru s dianástavcem vyplatí investovat, někdo jiný by zase měl zvážit návratnost této investice. Je pouze na Vás a jedině Vy můžete posoudit, kterou funkci doopravdy využijete a která bude zbytečným vyhazováním peněz.
  Hledáte skener pro domácí použití, pro nenáročné úpravy obrázků?
  48 bitový, 600 dpi (event. 1200 dpi), USB, CCD model bude pro Vás pravděpodobně nejlepší volbou.
  Možná ale hledáte skener pro kancelářské použití, kde budete chtít skenovat i větší předlohy, nebo aby výsledný sken byl větší než původní předloha.
  Potom je dobré sáhnout po skeneru s vyšším rozlišením a vzhledem k vyššímu přenosu dat i skeneru s rychlým rozhraním USB 2.0 Hi- speed. V kanceláři by měl mít skener možná i možnost odesílat předlohy přímo do faxu nebo kopírovat na tiskárnu. I toto byste měli vzít v potaz, stejně jako možnost oedílání přímo do emailového klienta.