text: Podzimní čas končí poměrně brzy, dneska už hustě sněžilo, a to celý den. Na hodině laborek z fyziky jsme vymýšleli kódy a následně je luštili. Ale na fyzice to jsme si teprve pokusy s chemickými látkami užily. Taká jsem odhalila, že vztahy mezi učiteli jsou takové volnější, například učitel na fyziku říká naší dějepisářce "La petite" neboli "Ta malá". Toto prohlášení by nevyznělo tak vtipně, kdyby nám ve třídě vyměnili tabuli - představte si obdélník kratší stranou u země. A ona se svou výškou nedosáhne až nahoru, tak poznámky píše u podlahy. Samozřejmě máme společnost plnou šťouralů a blbečků, představte si sami. Při poslední hodině - ekonomiky - nám učitel také připravil překvapení a opět písemku. Upřímně, to nechci vidět.
  Poté si mě Colette vyzvedla a zašly jsme na menší nákupy. Já objevila výtvarné potřeby v obchodě, kdy bych je opravdu nečekala, dle názvu jde o cosi pro zemědělce. K mé smůle je zde kupuje stále méně lidí, a tak se všechny nacházejí se slevou, ale konečnou, oddělení se zde ruší. Nákupy jsme nedokončily, neboť nám v šest začínal další film v kině - dokument La Ruée vers l'Art. A na dobro se mi podařilo úspěšně vyhnout pojídání šneků, mušlí i ústřic.
  Dnes jsem sundavala sníh z auta holýma rukama, to byl také můj dnešní důvod, proč jsem přijela pozdě. U vchodu mě načapala naše angažovaná sekretářka a namísto, aby mě pozdravila, mě seřvala a donutila se vrátit k hlavnímu vchodu a zavřít ho za sebou. V životě jsem ty dveře neviděla zavřené.
  Trojitá dávka španělštiny spolu s dějepisem mě pro dnešek naprosto odrovnaly. Následovala už jen písemka z matiky, která se nedala stihnout. Zítra plánuju otočit školu vzhůru nohama, neboť jsem někde zapomněla svůj krásný chlupatý penál.
  Ráno jsme sice zase s autobusem měli menší zpoždění, ale i přesto jsem drze vlezla do kabinetu a požádala učitelku, která tam náhodou seděla, jestli by mě nepustila do knihovny, že jsem tam včera asi nechala penál. A hle, ležel tam zamčen na stole připraven k uklizení.
  Do kabinetu jsem vlezla tento den ještě třikrát, hledala jsem neúspěšně našeho třídního, kvůli odevzdání nějakých papírů. Jednou mi byla vražena svačina a asi jsem i probudila našeho kuchaře, který zde ukrytý spal. Se sarkastickým úsměvem na tváři mi to u večeře předhodil.
  Po dnešní výtvarce mě asi začnou nesnášet další lidé, nejen maturanti, kteří si v tomto týdnu zkoušejí maturity nanečisto a jsou z toho značně vykolejení, ale i spolužačky. Ale noták, máchat štětcem po papíru umí i trouba. :) (AluS* byla pochválena učitelkou výtvarné výchovy za to, jak drží štětec a další spolužačka byla podle jejího příkladu poučována.) Po hodině jsem našla Kačku, jež dopisovala test z angličtiny, a spolu jsme se vydaly pěšky dolů do studijky. Volné* úterky se mi začínají líbit.