text: Tajemství fázové detekce - Digineff
  by Ondřej Neff on 7. 11. 2012
  O fázové detekci jsme už tady několikrát psali. Princip spočívá v tom, že paprsek procházející správně zaostřeným optickým systémem rozdělíme na dva – a pak ty dva rozdělené paprsky pokračují ve stejné fázi, vlnovka je totožná.
  Pokud není správně zaostřeno, každý z nich má jinou fázi, jsou vůči sobě posunuté. Detektor to pozná a dá impulz autofokusovému zařízení, tedy motorkům, které posunou příslušné optické členy tak, aby se fáze srovnaly. Je to v současnosti nejrychlejší a nejpřesnější zaostřovací systém. Jsou jím vybaveny zrcadlovky – ty mají AF modul zpravidla na spodku svého těla, pod zrcátkem. Zrcátko má polopropustnou část, světlo prochází na pomocné zrcátko a jde dolů na modul a tam dojde k rozdělení paprsků a ty pak pokračují na senzory.
  Kompakty, včetně kompaktů s výměnným objektivem, typicky nemají toto zařízení a analyzují kontrast – nezaostřený obraz je méně kontrastní než zaostřený obraz. Podstatné je, že se porovnávají dělené světelné paprsky. V zrcadlovkách je paprsek dělen hranolem – jak je to řešeno přímo na čipu?
  Tajemství poodhrnul Fujifilm. Princip je patrný z obrázku pocházejícího z tohoto zdroje. V rámci čipu jsou v jeho ploše určené dvojice fotodiod. Pod mikročočkou je ve zvláštní vrstvě vložená maska, která kryje dvě vůči sobě zrcadlově postavené části fotodiody. Tím je vysvětleno dělení, nicméně sama detekce posunu z toho patrná není.
  Zde se uchýlím ke kuloárové informaci z Photokiny, kde byla zmínka, že se zde používá princip známý z čipů firmy Foveon. Ty, jak připomenu, využívají toho, že světelná vlna proniká do různé hloubky křemíkové destičky podle své délky – čím je delší vlna, tím hlouběji proniká. Zde se tedy domnívám že leží princip hybridního autofokusu. V současnosti ho používají firmy Fujifilm, Ricoh, Nikon na své sérii Nikon1 a Canon v modelu EOS 650D.