text: Generální tajemník ÚV KSSS Josif Visarionovič Stalin scházel fyzicky i duševně už od skončení války roku 1945, kdy prodělal srdeční infarkt. Rostla jeho paranoia, posiloval opatření k ochraně svého života. V listopadu 1952 nechal zatknout svého osobního doktora Vladimira Vinogradova a několik dalších specialistů z kremelské lékařské kliniky a obvinil je z židovského spiknutí a vražd předních funkcionářů. Zdálo se, že nastává další vlna perzekucí. Prvního března 1953 ale Stalina postihla mrtvice. Ochrnul a u jeho lůžka permanentně hlídalo vystrašené politbyro. Nakonec dne 5. března 1953 ve věku sedmdesáti tří let zemřel. Jeho ostatky byly uloženy do mauzolea na Rudém náměstí po boku Lenina.
  Po jeho smrti se rozpoutal boj o nástupnictví mezi kroužkem Stalinových věrných, spojených roky strávenými v podivné atmosféře strachu a intrik. Předsedou rady ministrů se stal Georgij M. Malenkov a zprvu byl i "prvým mužem" režimu. Politbyro se v létě 1953 zbavilo všemi obávaného šéfa tajné policie Lavrentije Pavloviče Beriji. Jeho soudruzi jej nechali zatknout a zastřelit.
  Prvním tajemníkem KSČ se stal Nikita Sergejevič Chruščov, postupně se zcela osamostatnil a počátkem roku 1955 nechal nahradit Malenkova v roli předsedy vlády Nikolajem A. Bulganinem.