text: S deštěm a růží | meow
  S deštěm a růží
  18. listopadu 2014 v 15:34	| Elwin Smaragdová	| Deníčkoidní věci
  Dnešek nebyl moc dobrej den, pro vícero důvodů. Pohřbil to fakt, že jsem se táhla v dešti domů a ač jsem deštník měla, nebyla jsem na tom o moc lépe než ti bez něj. Promočená a celkem unavená jsem dorazila, abych zjistila, že jsem něco po někom potřebovala a nějak to neklaplo. Naštvalo mě to. Ne, dobře, vytočilo mě to na maximum, vynadala jsem plyšovému tygrovi a vysvětlila mu, že je absolutní kretén. Ten tygr. Po asi půl hodinovém proslovu jsem se najedla a rozbrečela. Typická ženská, no ne?
  Nakonec jsem si uvařila kafe a přemýšlela. Milovaný mě štve, ne globálně, jen v několika věcech. A teď se mu podařilo je naskládat pěkně na sebe, takže jsem vybuchla jak přetlakovanej hrnec. A nenechte se mýlit, není toho na mě moc, naopak, mám na všechno dost času, jenom některé věci nechávám na poslední chvíli, jako obvykle ostatně.
  Ležela jsem na posteli a koukala na kytici růží, kterou mi vyrobil a hrála si s drakem. Můj pitomý Milovaný. Myslela jsem na všechno to snažení a všechny ty měsíce, kdy jsem se ho snažila sbalit. A ne, nebylo to nenápadné, bylo to absolutně zřejmé, protože nenápadné nefungovalo. Myslela jsem na několik zoufalých stavů během oněch měsíců, kdy jsem toho potvora chtěla poslat doprdele a ať si dál čeká na zrzavou matematičku, že já to balím. Myslela jsem na oslavu výročí, kdy v jeho očích svítilo něco mnohem víc a mně se podlamovala kolena. Na dotyk jeho dlaně a rtů, kdy se svět zatočil a hvězdy se zdály býti tak blízko.
  Tak trochu jsem znova brečela. Tak trochu praštěná ženská, ale co byste čekali. Pak jsem vstala, zapálila svíčku a s ubývajícím voskem nechala mizek svůj vztek i smutek. Pohladila jsem růže a draka pověsila. Miluju ho, toho praštěného potvora, co je občas na zabití. A stejně jako já má i on nějaké ty negativa. Tak to bylo, je a bude. A asi právě proto ho miluju.
  1 Sugr | E-mail | Web | 18. listopadu 2014 v 17:13 | Reagovat
  Dnešní deštivý den, kdy jsem ráno vyšla za tmy do práce a v dešti a tmě vyšla ve čtyři hodiny z dveří práce - působil snad na každého živého tvora téměř pesimisticky. Pošmourno, déšť, zima, celý den nebylo jinak! Kdyby jsi v tomto dni křepčila a smála se, asi by jsi byla jediná na světě.
  Moc se mi líbí jak popisuješ svého milého, jak se ho učíš mít ráda i s chybama, které má! Moc ti držím palce, aby ti to vydrželo a aby ti byl vždy tak milovaný, jako jsi napsala v tomto svém krásném vyznání!
  Přijď si přečíst příběh můj, třeba se ti trošku rozjasní tvář smíchem...
  2 Veki | E-mail | Web | 18. listopadu 2014 v 17:18 | Reagovat
  Jako kdybych to psala o sobě, vážně. Musím si pobrečet, postýskat si, vyvztekat se, abych došla k tomu, že kdyby byl Milovaný jen o trošku jiný, kdyby všechno to, co mě na něm trápí zmizelo, už by to nebyl ten můj jedinečný Milovaný. Díky za to, že si mi to připomněla.
  3 Elwin | E-mail | Web | 18. listopadu 2014 v 17:42 | Reagovat
  [1]: to je pravda, počasí je opravdu děsivé, navíc tys ještě musela tak brzo vstávat, brr...
  snažím se, on za to stojí :)
  a za příběh děkuju, opravdu jsem se zasmála! Jsi skvělá!!! :)
  [2]: to jsem ráda, že v tom nejsem sama :) tak držím palce, aby toho vztekání bylo co nejméně a naopak co nejvíce krásných chvil :)
  4 Žolanda | E-mail | Web | 18. listopadu 2014 v 17:42 | Reagovat
  Hezký článek, každý potřebuje někdy vybouřit své nervy..brečet smát se ničit hlavně nebýt pořád za normálního člověka, ale pořádně se vybláznit
  5 Kika | E-mail | Web | 18. listopadu 2014 v 21:57 | Reagovat
  Občas se mi taky stane, že mně začne vařit krev v žilách a vybouchnu vzteky A nadávám a kopu kolem sebe a skvěle se na to hodí: úplně nejvíc na Tobě nenávidím, že Tě vůbec ne-nenávidím
  p.s: tlesk tlesk, kafe pro mě! ♥
  6 Elwin | E-mail | Web | 19. listopadu 2014 v 16:46 | Reagovat
  [4]: přesně tak, někdy je to potřeba, aby se pak dalo znova fungovat :)
  [5]: jo, tak to je dokonalý prohlášení
  p.s.: aaano, speciálně pro tebe ;)
  7 all-is-magic | E-mail | Web | 21. listopadu 2014 v 20:00 | Reagovat
  Je hezké, že se dokážeš takže "vybouřit", když člověk zadržuje emoce, nikdy z toho nevyjde nic hezkého...
  A přeji spokojený vztah na obou stranách :)
  8 Cleo | Web | 23. listopadu 2014 v 19:38 | Reagovat
  Nádherně napsáno! :) Každý má občas takovou depku.
  9 jessamine-rose | Web | 29. listopadu 2014 v 12:37 | Reagovat
  Troška zablúdené hormóny? :) Joj drahá... to nič. Slzy sú na to, aby padli vtedy, keď je to potrebné. Je to dobré ako pre oči, tak práve pre tú dušičku, aby vedela lepšie dýchať... to nič. Každý máme svoje nálady a naozaj sa nedá predpovedať, kedy prídu... v každom prípade, krásne napísané. Plné pocitov, lásky a ja to chápem... a ani nevieš ako veľmi. :* ♥