text: Jednou přijde... | Ostrava
  Jednou přijde...
  Pohanské či šamanské metody možná platí na lidi, ale jinak jsou prý k ničemu. Když si příroda usmyslí, nehne s ní ani hromadné vyvolávání deště u doutnajícího ohniště nebo prostřelování mraků.
  příjde...
  Jaro ke mně letos asi nepřijde. Sice už pár dní brousilo kolem a sluneční paprsky sváděly k odložení teplých kabátů, ale nakonec si to zase rozmyslelo. Těm několika slunečním paprskům jsem naletěla. Zimní boty jsem očistila, nakrémovala a odložila k letnímu odpočinku. Samozřejmě druhý den začalo sněžit. Podobné je to s kabátem. Už několikrát jsem se přemlouvala k tomu, abych ho dobře zabalila a schovala do zimní přihrádky ve skříni, pro jistotu stále visí v předsíni, a když kolem něj projdu, mám pocit, že se potichu škodolibě směje. Zrovna včera se mi vysmál naplno. Vyšla jsem si totiž jen ve svetru a lehké jarní bundičce. Když jsem se jako zmoklá slepice vrátila z nepříjemné aprílové plískanice domů, chtěl říct něco o tom, že on to přece říkal.
  Podobně jako s oblečením jsem se jaro pokusila přivolat sportovními aktivitami. Z bazénu teď chodím promrzlá na kost, v tělocvičně nám pořád pouštějí topení a kolo po jedné projížďce - sice krátké, ale o to příjemnější - znovu stojí na svém zimovišti a z duší pomalu odchází pracně načerpaný vzduch.
  Přece jsem to ale nevzdala. Pustila jsem se do pěstování bylinek. Jsem v tomhle oboru docela zdatná. Mé bazalce a kopretinám se na oknech většinou daří a v tuto dobu v jiné roky už přepíchávám semenáčky do květináčů nebo truhlíků. Ani letos jsem nechtěla zůstat pozadu. Když už se ale z kopretinových semínek táhly pěticentimetrové nevzhledné nitě, pochopila jsem, že z bílokvěté nádhery nic nebude. Nakonec jsme do kelímku tak nešťastně drcla, že všechno spadlo a vysypalo se na zem. Podařilo se mi zachránit pár bazalek, ale ty už se asi přesazení nedočkají.
  Nakonec jsem si řekla, že na to půjdu oklikou - jarní změnou vizáže. Oběhla jsem pár obchůdků a nakoupila ryze jarní až letní oblečení a to všechno jsem se rozhodla korunovat novým sestřihem. Ostatně k tomu jsem se odhodlávala několik dlouhých týdnů. Když si na mě kadeřnice našla v nabitém programu čas, spěchala jsem k ní, abych nepromeškala ani minutu. Ve dveřích mi oznámila, že nejde proud. Zatmělo se mi před očima a rázně jsem vkročila dovnitř s tím, že si vlasy nakonec prostě vysuším ručníkem. No a tak je mám přistřižené, v jarní bundičce je mi zima a venku zase sněží. Šamani všech zemí, spojte se.