text: Březen 2012 « Archiv | Ela & Mily
  31. března 2012 v 23:08 | Ela | Co nás zaujalo
  Kam se tady na to hrabe nějakej kolotoč na pouti :DDD Ikdyž je to možná blbé srovnání, ale neva :DD Já osobně bych se musela asi hodně přemlouvat abych vůbec udělala ten krok do prázdna a seskočila dolů a stejně bych se nepřemluvila. Spíš by mě musel někdo strčit :D:D Ale oni... jednoznačně frajeři :D
  31. března 2012 v 21:16 | Ela & Mily
  Wow je toho tolik, že nevím kde začít. Když jsem je poprvé zahlédla v časopise, první co jsem si pomyslela bylo, že se zase objevila nějaká rádoby "super" skupina, po které do roka ani pes neštěkne. A ještě s takovým blbým názvem - Tokio Hotel. Nějaký Japonci nebo co? Tak ty si ani neškrtnou.
  To jsem ale nemohla vědět, že tyhle 4 kluci ovládnou nejen Evropu, ale i svět a ovlivní tisíce fanoušků na celém světě. Včetně mě.
  Když bývalá spolužačka na tělocviku básnila o tom jak je "jakýsi" Gustav strašně úžasný a sladký, div jsem se nerozesmála. Jak se někdo sladký a úžasný může jmenovat Gustav? Vybavil se mi jenom jeden starej chlap z babiččina oblíbeného filmu. Nechápala jsem, jak mohla o někom takhle básnit. Ale brzo jsem to pochopit měla.
  Stačilo jenom párkrát zahlédnout Billův sladkej úsměv na obálkách časopisu a už jsem jí naprosto chápala. A už jsem se vezla...
  Totéž bylo s Durch den Monsun, ta si mě získala na plné čáře a dodnes je to jedna z mých nejoblíbenějších.
  Tom, to byl bezvýznamnej, trapnej a za každou cenu rádoby vtipnej, až to hezký nebylo, Billův bratr, co chodil oblíkanej v prostěradle.
  Gustav to byl ten milej, sladkej normální kluk a Georg? to byl ten čtvrtý s bassovkou a dlouhými vlasy.
  Vyhodnocení 1. kola a zadání 2. kola Best fan of TH
  31. března 2012 v 21:15 | Ela & Mily
  Máme tu vyhodnocení 1. kola, všechny jste se snažily. :)
  Bodovaly jsme zvlášť obsah, délku a celkový dojem, za obsah jste mohly dostat 6 bodů, za délku 4 body a za celkový dojem 10 bodů, takže celkem maximálně 20 bodů. :)
  A tady už je vyhodnocení:
  Der Wichtigtuer - 4.
  31. března 2012 v 19:48 | Ela
  Chtěla bych vám moc poděkovat za komentáře :) E.
  Bylo chmurné počasí. Sluníčko se v L.A. neukázalo už skoro celý týden a místo něj tu byl na dením pořádku déšť a všechny tajty odporný a studený věci, co mají v Evropě v období podzimu.
  Kšefty stále klesaly asi jako teploty na venkovním teploměru a to z toho důvodu, že se v tomhle počasí vůbec nikomu nechtělo ven a já se osobně nikomu nedivím. Kdybych nemusela do téhle odporné práce, taky bych nevylezla z bytu jak je den dlouhej.
  To už muselo bejt, když nás přišel navštívit nějaký zákazník. Pokaždé jsme se s Anabell předháněli kdo ho obslouží a tak aspoň na pár minut zabije nežádoucí nudu, která tu kralovala.
  Sice jsem s sebou do práce brala časopisy, o které jsem jindy v trafice sotva zavadila pohledem, a také knížky. Jenže problém byl v tom, že jsem všechny měla nejméně dvakrát přečtené. Můj výběr knih byl velmi uzavřený. Když jsem si jednoho dne prohlížela nějaký časopis, jehož jméno bych vám neřekla ani kdyby jste mě mučili, protože si ho nepamatuju a narazila jsem na náfuku všech náfuků, co nás teď už jen občas uctí svou návštěvou spolu se svým bratrem a byla jim v časopisa věnována celá dvojstránka, letěl časopis rovnou do koše pod pultem. Ještě abych si o něm četla. Pff.
  Sice jsem už delší dobu věděla díky Anabell, že jsou to superstars, tudíž mě článek v časopise vůbec nepřekvapil, ale to přece neomlouvá toho mamlase nafoukanost.
  Jako každou směnu jsem seděla na jedné z barových židlí a poslouchala potichu se linoucí hudbu ze zaplého rádia a koukala velkou skleněnou výlohou ven. Sem tam se mihla okolo nějaká postava, tudíž jsem jim už nijak nevěnovala pozornost do té doby než jedna vešla dovnitř.
  Nasadila jsem milý úsměv a pomalu šla na své místo za barem. ,,Dobrý den co si dáte?" nasadila jsem ten nejmilejší úsměv co umím, ale jen do té doby než jsem v zákazníkovi poznala náfuku. Úsměv se mi okamžitě ztratil a moje nálada jakbysmet.
  ,,Dobrej. Dám si jeden banánovej koktejl." tiše promluvil a sundal si z hlavy kšiltovku, kterou měl durch promočenou.
  Der Schmetterling.! 2. řada - 18.
  31. března 2012 v 17:17 | Ela
  Zbytek dne ubýhal až podezřele rychle. Né že bych Billa neměla ráda, ale na tu večeři s ním se mi vůbec nechce. Přesto že jsem Billa upozornila na to že se o Tomovi nechci bavit, je mi jasný že on dřív nebo později na Toma odvede řeč a mě nezbyde nic jinýho než ho neslušně poslat do háje a odejít. Vážně se o tom nechci bavit!
  Když se hodinové ručičky převalej na 5 hodinu odpolední, nezbyde mi nic jiného než se jít připravit.