text: Zhruba před dvěma týdny jsem se rozhodla, že "to udělám hezký" našemu psovi. Chudák teď není vůbec v lehké situaci. Byl středobodem domácnosti a od chvíle, co se narodila Meda, je na druhé koleji. Nese to statečně, ale smutek je na něm občas znát. Tak jsem se ve "svůj čtvrtek" rozhodla, že ho vezmu s sebou a celý den bude JENOM JEHO. Že se projdeme, koupím mu něco na zub, budu ho mít při každé příležitosti na klíně a pořádně ho domazlím. Jenže...
  Před polednem jsme vyrazili z domu a šli na procházku, kterou jsme zakončili na Jiřáku. Tam Pejsek exceloval, protože v kavárně Cafefin všem okolo předvedl, jak je samostatnou bytostí. Víte, člověk ho nemusí mít věčně uvázaného na špagátě, jelikož on se o sebe umí postarat sám. Pořád si mě hlídá a nikdy se nevzdálí moc daleko nebo na moc dlouho. I tady si vycházel z kavárny a zase se vracel dle libosti, čehož si spolustolující všimli a náležitě to oceňovali. Fotila jsem ho a dávala na Instagram i Facebook, aby každý věděl, že je JEHO DEN. Byla jsem na sebe pyšná, jak se mu tak věnuji.
  Po další procházce jsme se vydali domů a vzali to přes masnu. Výjímečně jsem ho dala na vodítko a připevnila k zábradlí. Koupila jsem maso, přemýšlela o receptu, vyšla jsem z obchodu a vydala se na autobus. Dorazila jsem domů, vybalila nákup, udělala si čaj a pak mi něco přišlo divný. Kde je pes? Kouknu do pelechu a nic. Pane bože, já ho nechala na chodbě! Otevřu dveře, nic. Kristova noho, že zůstal v autobuse?! To je hrůza, on se tam zapomněl a bůh ví, kde vystoupil!!! Nebo ne?! NE! On je přece před masnou!!! Honem skáču do auta a rychlostí blesku pro něj frčím zpět. Nadávám si, zlobím se na sebe. Jak jsem mohla? A on si tam bez sebemenšího vzrušení sedí, ledabyle se rozhlíží a ani nemá radost, že jsem tu. Ufff.
  Hrůza, řeknete si přirpzeně. Jenže to netušíte, že minulý týden jsem ho nechala v pekárně. Jsem já vůbec normální? Nebo jsem sobec? Jsem tak roztržitá? Asi od všeho trochu, ale hlavně jsem unavená! Jsem klasicky unavená máma, která musí celé dny být neustále ve střehu a dávat majzla na dítě, až nakonec není schopná uhlídat nic dalšího. Je to prý normální a stává se to i lepším mámám. Když jsem tuhle story vyprávěla na pískovišti kamarádce, přišla za mnou paní, která stála opodál a poděkovala mi! Byla šťastná, že v tom není sama. Takže občas ve "svůj čtvrtek" nepůjdu radši vůbec nikam, ale lehnu si do postele, abych nabrala sil. I se psem. Teda pokud nebude zrovna sám někde před domem třeba...
  Občas se stane, že v dobré víře a ze zvědavosti koupím domů něco, co nám pak nechutná. Jistě to sami znáte. Naposledy to bylo čokoládové müssli, které mně osobně zase tak nevadilo, ale můj drahý ho odmítal jíst, což se v jeho případě stává fakt vzácně. Sám o sobě prohlašuje, že je drtič odpadků, protože sní všechno, co v lednici a špajzu najde, i když já nad tím ohrnuji nos. Když už tedy dojde k tomu, že ani on danou věc nechce, přemýšlím, co s ní, aby nezůstala nevyužitá nebo nedej bože neputovala do koše. Z čokoládového müssli se tak jednoduše stala granola, nad kterou se muž olizuje až za ušima. Tak!
  1. Ořechy nožem nasekáme na menší kousky, ale nepřeháníme to! V míse je smícháme s cukrem, semínky, kokosem a müssli.
  2. V rendlíčku rozpustíme kokosový olej společně s medem. Směsí zalijeme müssli a důkladně promícháme, aby se nám obalila opravdu každá vločka.
  3. Plech vyložíme pečícím papírem a rovnoměrně na něj rozprostřeme granolu. Dáme péct na 10 min při 170°C. Během pečení 1 - 2x vločky promícháme, aby se žádné nespálily a naopak všechny byly nakonec hezky křupavé.
  4. Vyndáme granolu z trouby a počkáme, až zcela vychladne, tím zkřupaví. Poté jí nasypeme do uzavíratelné sklenice nebo krabičky a máme hotovo.
  Já vím, chodím tak trošku s křížkem po funuse. Osvěžující citronová limonáda by se vám určitě byla bývala hodila už začátkem července a já se s ní vytasím v srpnu... I tak pevně věřím, že horké dny ještě neskončily a vy si na citronádě stihnete pochutnat. Navíc je výborná, i když za oknem prší.
  1. Cukr vsypte do hrnce a zalijte jej dvěma šálky vody. Přiveďte k varu, vložte rozmarýnové větvičky a krátce povařte, dokud nebude cukr rozpuštěný. Poté odstavte z ohně a nechte vychladnout.
  2. Do džbánu vymačkejte šťávu z citronů a přilijte cukrovou vodu i s rozmarýnem. Doplňte 4 - 6 šálky ledové vody (podle toho, jak moc sladkou chcete limču mít). Na závěr přidejte led.