text: Podle Korandy pak samotná farmakologická léčba ADHD, kdy je k dispozici několik různých léků, s sebou přináší řadu otázek. Na jedné straně se lze na léčbu dívat negativně jako na něco, co pacienta „přiková“ k medikaci, ale na druhé straně právě včas a správně nasazená léčba ADHD znamená, že se zvýší sebehodnocení člověka, který se už necítí na okraji zájmu, je schopen se lépe soustředit a lze tak do určité míry zabránit značně rizikové automedikaci. „Pokud pacienta léčíme, je u něj nižší pravděpodobnost, že sáhne po psychotropních látkách a bude je zneužívat,“ dodává.
  Ruku v ruce s farmakologickou léčbou by měla jít také psychoterapie. Včas správně rozpoznat a začít léčit ADHD je tak výhodné jak pro pacienta samotného, tak pro celou společnost. „Rozpoznání ADHD přináší pacientům obrovský benefit a předchází negativním důsledkům v podobě dalších psychických poruch, školního a sociálního selhávání, problémů se zákonem i dopravním nehodám a úrazům,“ shrnuje docent Anders s tím, že však psychiatr rozpozná jen tu diagnózu, na kterou pomyslí.
  Byla to velmi zajímavá konference o tom, čemu se stát, pedagogické fakulty i učitelé ne vždy dostatečně věnují, protože mnohdy nevědí jak. O fenoménu nadaných dětí. Tyto děti potřebují podporu stejně tak jako děti se sociálními či zdravotními problémy. Když to neděláme, ztrácíme tvořivé vůdčí osobnosti.
  Konference byla zaměřena na práci s talentem a nadáním u dětí předškolního a mladšího školního věku. Zazněl teoretický a legislativní pohled vycházející z průzkumu ČŠI a doporučení MŠMT. Dále se věnovala diagnostice a rozvoji potenciálu nadaných dětí, dalšímu vzdělávání pedagogů a spolupráci s rodiči. Nechyběly praktické zkušenosti pedagogů, kteří se tímto fenoménem dlouhodobě zabývají.
  Velký sál byl plný učitelek a ředitelek mateřských škol, speciálních pedagogů a dalších zájemců o téma, které bylo nahlíženo z různých pohledů. Pro ty, kteří se tam nedostali, připravil EDUlab pohotově odkazy na prezentace. Stojí opravdu za podrobné pročtení. Přehled doplníme pro ilustraci citací myšlenek z vystoupení přednášejících.
  PhDr. Eva Vondráková (STaN), příspěvek Vzdělávání a výchova nadaných dětí z pohledu praxe v ČR i mezinárodně
  „Mnoho nadaných a talentovaných dětí, jestliže se jim nedostává odpovídající podpory, upadá a nerozvíjí své nadání, které by je mohlo dovést k vědeckým objevům, umělecké tvorbě, umožnilo by jim stát se vůdčími osobnostmi nebo prostě jen šťastnými lidmi, s přiměřenou sebedůvěrou. Ignorováním talentů ztrácí i společnost. Ztrácí tvořivé vůdčí osobnosti ve vědě, umění, politice a získává frustrované odpadlíky ze škol, společnosti, veřejného života a někdy i ze života vůbec.“
  „Učitelům chybí odborné kompetence pro formální vzdělávání nadaných, což je třeba promítnout do jejich pregraduálního i postgraduálního vzdělávání; součástí přípravy budoucích učitelů by měly být (půlroční) stáže na pozici asistenta pedagoga.“
  „Na podpůrná opatření bylo v období 1. 9. 2016 – 30. 10. 2017 vynaloženo 2 304 638 177 Kč, z toho pouze 5 264 300 Kč pro děti a žáky (mimořádně) nadané.“
  Podle zjištění ČŠI učitelky MŠ nadání či talent spíše nepodporují (občas doporučí rodičům návštěvu kroužků). Lepší je situace v oblasti uměleckého nadání – ZUŠ si děti chodí objevovat.“
  Škoda, že tento příspěvek nebyl natočen (nebo byl?). Autor zvolil formu loutkového divadla a sám zahrál všechny role. Ukázal, jak lze rozeznat lídra už v mateřské škole od dětí s „naučenou bezmocností“, které jsou navyklé na přesné instrukce a nepřipravené čelit nesnázím. Učitelky MŠ by měly potenciál v každém dítěti rozvíjet – povzbuzovat děti, podporovat jejich sebevědomí, stavět je do nejednoznačných situací, aby musely hledat alternativy, učit je vyrovnávat se s nejistotou a překonávat obtíže tohoto světa. Díky, pane doktore, za osvěžující vystoupení!
  „Co chci? – změnit dítě, tlačit ho do výkonu a počítat úspěchy, „zaškatulkovat" ho do normy a přehlížet či bagatelizovat odlišnosti,… rozvíjet ho a podporovat