text: Prosincové semináře (nejen) pro doktorandy | KATEDRA SOCIOLOGIE
  Prosincové semináře (nejen) pro doktorandy
  11.11.2020 Aktuálně
  V prosinci se konají dva Teoreticko-metodologické semináře určené zejména doktorandům katedry, ale připojit se mohou i studenti jiných kateder či fakult a samozřejmě také studenti magisterského studia.
  Semináře proběhnou online (Zoom).
  Pro účast na semináři/seminářích se prosím přihlaste e-mailem na eva.richter@ff.cuni.cz. Přihlášeným účastníkům zašleme link pro připojení.
  Aktérství v sociologii: co to je?
  Marek Skovajsa, Katedra sociologie FF UK, Praha
  10. 12. 2020 od 18:00
  Termín "agency" se v zahraniční sociologické literatuře objevuje často, ale v české sociologii zatím úplně nezdomácněl. Neexistuje žádná studie o "agency" a není shoda ani na překladu tohoto termínu. Vedle nejčastějšího překladu "aktérství" se používají také výrazy "agentství", "konatelství" a další nebo se ponechává anglické "agency". Běžnou praxí je také překládání "agency" jako "jednání", například známé teoretické dilema structure/agency se obvykle převádí do češtiny jako dilema struktury a jednání. Liší se i představy o tom, co aktérství znamená. Zatímco v obecné sociologické teorii se agency často chápe jako moderní sociologický ekvivalent starého problému svobodného jednání jednotlivců, v politicky a emancipačně zaměřených proudech sociologie se agency pojímá spíše jako schopnost určité skupiny určovat vlastní jednání ve vztahu k sobě i jiným skupinám a má blízko k jinému obtížně přeložitelnému termínu, "empowerment". Jako součást nedávného posunu k symetrickým a antihumanistickým pohledům na společnost v teorii sítí aktérů (ANT) Bruno Latoura nebo v různých teoriích tzv. nového materialismu byl odmítnut implicitní předpoklad starších pojetí aktérství, podle kterých mohou být aktéry jen jednotlivci nebo lidské kolektivy. Nově mohou být aktéry nebo mít aktérství i věci nebo sítě složené z lidských, ostatních živých a neživých prvků, pro někoho je dokonce aktérem veškerá hmota.
  Ve vystoupení na semináři se budu zabývat chápáním aktérství v mainstreamové sociologické teorii. Toto pojetí vychází z teorie jednání Talcotta Parsonse a svou neznámější podobu získalo v teorii strukturace Anthonyho Giddense. Giddensova formulace stojí na začátku zajímavého teoretického vývoje, který přinesl mimo jiné pokus o hlubší analýzu tohoto pojmu v často citovaném článku amerických sociologů Mustafy Emirbayera a Ann Mische. Důkladně rozpracovanou koncepci aktérství najdeme dále třeba v kriticko-realistické sociologické teorii britské socioložky Margaret Archer. Jiní autoři, mezi nimi například Britové Barry Barnes a Steven Loyal, naopak zastávají stanovisko, podle kterého aktérství není pro sociologii ani trochu užitečný pojem.
  Na tuto prezentaci by v některém z následujících semestrů mohla a měla navázat další, předběžně nazvaná Aktérství v sociologii: komu/čemu náleží?, ve které se chci zabývat sociologickými důsledky koncepcí rozšířeného nebo distribuovaného aktérství v ANT a dalších směrech soudobé sociální teorie.
  Loyal, Steven – Barry Barnes (2001). "Agency" as a red herring in social theory. Philosophy of the Social Sciences 31(4), 507-524.
  Emirbayer, Mustafa – Ann Mische (1998). What is agency? American Journal of Sociology 103(4), 962-1023.
  Odlišné styly sociologického myšlení – heterogenita a příbuznost
  K příspěvku bude mít koreferát Jakub Mlynář. Seminář probíhá přednesem referátu a koreferátu a následnou diskusí s účastníky.
  17. 12. 2020 od 14:00
  V knize Individualismus a holismus (1, 2) jsem se zabýval tím, že v soudobém sociologickém myšlení se setkáváme s dvěma odlišnými způsoby, jak definovat sociologii a co považovat za východisko sociologického myšlení, jsou to: individualismus (počátky jsou připisovány Weberovi) a holismus (počátky jsou spatřovány u Durkheima). Ve svých textech jsem se také pokusil ukázat, jaké byly dosavadní přístupy k propojení obou pozic (Elias, Parsons, Berger – Luckmann, Bourdieu, Giddens) a v čem vidím možnosti tohoto propojení já sám (koncepce hraní sociálních rolí (2, 3) a struktur duplex (1, 2)). Další promýšlení těchto otázek mne přivedlo k názoru, že za východisko a základní kategorii sociologického myšlení bychom neměli považovat ani společnost (Comte, Durkheim…) ani sociální jednání (Weber, Schutz, Coleman…), nýbrž sociální proces (4, 5), ovšem v širším pojetí, než je tomu u Eliase (6, 5); tzn. měli bychom uvažovat o procesech na mikro-, mezo- a makro-sociální úrovni, které se liší mj. z hlediska času a prostoru). Úvahy o problematice sociálních procesů mne posunuly k novému promýšlení otázek systémové teorie (s kritickým pohledem na koncepci Luhmanna (7)). Systémové mechanismy nahlížím jako kumulaci efektů individuálních jednání mnoha jednotlivců, které mají svoji nadindividuální, holistickou a latentní povahu, své vlastní principy a logiku (7), jež nelze vysvětlit jen na základě analýzy mikrosociálních jevů (tj. individuálních jednání a interakcí jednotlivců).
  (1) https://www.kosmas.cz/knihy/203793/individualismus-a-holismus-v-sociologii/
  (2) https://www.emerald.com/insight/publication/doi/10.1108/9781787690370
  (3) https://www.cupress.cuni.cz/ink2_ext/index.jsp?include=podrobnosti&id=374220
  (4) https://books.emeraldinsight.com/page/detail/The-Perspective-of-Historical-Sociology/?k=9781787433649