text: Byla opravdu roztomilá a Shira se na ní jen se zájmem dívala. Byla to chytrá fretka, proto jsem jí bral jako nejúchvatnějšího člena své rodiny, ona mě totiž nelhala, aji jak by mohla, prostě byla semnou.
  "Aha...No já jsem Shaky...Toto oslovení jsem ale neslyšel už velmi dlouho, říkají mi vlku...ani nevím proč, ale nijak to neřeším, ať si mi říká kdo chce jak chce."
  Usmál jsem se na ní a podal jsem jí ruku na znak toho že mě těší. Doma mi stále říkali vlčku nebo vlku, ani nevím proč, tato přezdívka vznikla z mých neposlušných vlasů, které byli nepoddajné, prostě jsem je měl na vlka a tak mi tak i začali říkat.
  "Um, omlouvám se že se tak ptám, když je to úplně jasný, ale tabe taky přijali na školu na kterou jsi nic neposílala? Umm...můžem si tykat ne?"
  Stát na místě a jen mlčet to fakt nebylo podle mého gusta a tak plavba na téhle kocábce začala pro mě být ještě o něco deprimující. Rád jsem se nějak bavil ale tady to prostě nešlo.nebo to bylo prostě tím že jsem nebyl zrovna člověk kterému by dokonale šlo seznamování s ostatními. I když jsem byl plný humoru tohle bylo něco co mi asi fakt nešlo.Rezignovaně jsem se usadil a dal si na uši sluchátka.Z kapsy jsem vytáhl mp3 přehrávač a začal jsem se hrabat v hudbě kterou jsem tam měl.Když jsem o tom všem tak začal přemýšlet dost mě zajímalo jak na mě ta škola vůbec přišla.
  Maloval jsem si svojí budoucnost naprosto jednoduše.Nějakou školu jsem už měl hotovou takže jen zbývalo najít si práci a začlenit se do společnosti která každý den jen opakuje to samé.To byl alespoň můj pohled na život. Kdybych alespoň někam něco poslal.Ale tohle? Napadlo mě a pak jsem zaslechl rozhovor těch dvou.Hudbu jsem neměl tak na plno takže to nebyl prblém. Postavil jsem se a pomalu došel k nim.
  ,,Neruším?" optal jsem se.Rozhodně jsem nechtěl nějak zavazet ale jednoduše řečno sedět někde vzadu a nemít co dělat pro mě bylo doslova utrpení.