text: 1 VSPH 621/2013-A-41
  KSPA 56 INS 32350/2012 1 VSPH 621/2013-A-41
  Vrchní soud v Praze jako soud odvolací rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Ing. Jaroslava Zelenky, Ph.D. a soudců JUDr. Františka Kučery a Mgr. Luboše Dörfla v insolvenčním řízení dlužníka Plynostav-regulace plynu, a.s., IČO 47472499, sídlem Pardubice-Rosice, Nádražní 641, o odvolání věřitele Davida Klodnera, IČO 88281914, místem podnikání Pardubice IV-Nemošice, Na Klárce 418, zast. Mgr. Ing. Vítězslavem Paděrou, advokátem, sídlem Pardubice, Svaté Anežky České 32, proti usnesení Krajského soudu v Hradci Králové-pobočka v Pardubicích ze dne 30. ledna 2013, č.j. KSPA 56 INS 32350/2012-A-33,
  I. Řízení o odvolání proti bodům I., III. až XI. výroku usnesení Krajského soudu v Hradci Králové-pobočka v Pardubicích ze dne 30. ledna 2013, č.j. KSPA 56 INS 32350/2012-A-33, se zastavuje.
  II. Usnesení Krajského soudu v Hradci Králové-pobočka v Pardubicích ze dne 30. ledna 2013, č.j. KSPA 56 INS 32350/2012-A-33, se v bodě II. výroku potvrzuje.
  Krajský soud v Hradci Králové-pobočka v Pardubicích usnesením ze dne 30.1.2013, č.j. KSPA 56 INS 32350/2012-A-33, rozhodl o tom, že se zjišťuje úpadek Plynostav-regulace plynu, a.s. (dále jen dlužník; bod I. výroku) a že se insolvenčním správcem ustanovuje Ing. David Jánošík (dále též správce; bod II. výroku); v dalších výrocích (body III. až XI.) pak promítl povinné náležitosti rozhodnutí o úpadku dle § 136 odst. 2 insolvenčního zákona (dále jen IZ).
  Výrok o ustanovení Ing. Davida Jánošíka do funkce insolvenčního správce odůvodnil soud I. stupně § 25 IZ s tím, že jde o osobu se zvláštním povolením, neboť u dlužníka lze předpokládat řešení úpadku reorganizací.
  Podáním ze dne 1.2.2013 (A-34) napadl přihlášený věřitel David Klodner (dále jen odvolatel; P107) usnesení ze dne 30.1.2013, č.j. KSPA 56 INS 32350/2012-A-33, jako celek. Doplněním ze dne 14.2.2013 (A-35) vzal odvolatel zpět odvolání v rozsahu bodů I., III. až XI. výroku usnesení a trval jen na odvolání proti jeho bodu II. výroku o ustanovení správce s požadavkem, aby ho odvolací soud zrušil a věc vrátil soudu I. stupně k dalšímu řízení. Namítal, že žádost o určení insolvenčního správce ze dne 29.1.2013 podepsaná asistentkou soudkyně Mgr. Andreou Kolínovou byla v rozporu se zákonem, když žádala o specializovaného insolvenčního správce z důvodu řešení úpadku reorganizací a mnohosti věřitelů dlužníka. Odvolatel se domníval, že vztahy mezi soudkyní, asistentkou a správcem nebyly neutrální, že v jiných případech se soud choval odlišně, žádného správce nenavrhoval a neprotěžoval. Dodal, že dlužník má značný majetek. Odvolatel namítal, že reorganizaci v době vydání žádosti o ustanovení správce nikdo nenavrhoval, a že soud až týden po navržení správce vyzval navrhovatele b) Máška-izolace, s.r.o., aby uvedl údaje o způsobu navrhované reorganizace. Odvolatel se domníval, že soud měl rozhodovat podle stavu ke dni rozhodnutí, přičemž v tomto okamžiku neexistoval žádný návrh na řešení úpadku reorganizací. Shora uvedené skutečnosti považoval odvolatel za důvody způsobilé vyvolat pochybnosti o nepodjatosti soudkyně a správce.
  Vzhledem k tomu, že odvolatel vzal své odvolání zčásti zpět, postupoval odvolací soud podle § 207 odst. 2 o.s.ř. a odvolací řízení v tomto rozsahu zastavil (bod I. výroku).
  Vrchní soud v Praze poté přezkoumal usnesení v napadeném bodě II. výroku včetně řízení jeho vydání předcházejícího podle § 212 a 212a o.s.ř. a dospěl k těmto zjištěním a závěrům:
  Podle § 24 odst. 1 IZ je insolvenční správce vyloučen z insolvenčního řízení, jestliže se zřetelem na jeho poměr k věci nebo k osobám účastníků je tu důvod pochybovat o jeho nepodjatosti; to neplatí v případě uvedeném v § 34 IZ. Jakmile se ustanovený insolvenční správce dozví, že jsou zde důvody pro jeho vyloučení, je povinen oznámit to neprodleně insolvenčnímu soudu.
  Z § 34 odst. 1 IZ plyne, že je-li insolvenční správce vyloučen z některých úkonů pro svůj poměr jen k některému z dlužníkových věřitelů nebo jen k některému ze zástupců dlužníkových věřitelů a není-li se zřetelem k charakteru pohledávky dlužníkova věřitele a jeho postavení v insolvenčním řízení důvod pochybovat, že tento vztah ovlivní celkový způsob výkonu práv a povinností insolvenčního správce, může insolvenční soud ustanovit pro tyto úkony odděleného insolvenčního správce. Z odst. 2 téhož ustanovení se podává, že je-li insolvenční správce vyloučen z některých úkonů proto, že mohou odporovat společnému zájmu věřitelů v insolvenčním řízení, ve kterém byl rovněž ustanoven insolvenčním správcem, ustanoví insolvenční soud pro tyto úkony odděleného insolvenčního správce vždy.
  Podle § 25 odst. 2 IZ platí, že nejde-li o případ podle odstavce 1 téhož ustanovení, ustanoví insolvenční soud insolvenčním správcem osobu, kterou určí předseda insolvenčního soudu s tím, že přitom přihlédne zejména k osobě dlužníka a k jeho majetkovým poměrům, jakož i k odborné způsobilosti insolvenčního správce a k jeho zatížení. Nebrání-li tomu jiné okolnosti, určí předseda insolvenčního soudu insolvenčním správcem dlužníků, kteří tvoří koncern, stejnou osobu.
  Konečně pak § 26 IZ určuje, že v odvolání proti rozhodnutí o ustanovení insolvenčního správce lze namítat pouze to, že ustanovený insolvenční správce nesplňuje podmínky pro ustanovení nebo že není nepodjatý, a ke skutečnostem, které nastaly nebo vznikly po vydání rozhodnutí soudu prvního stupně, se v odvolacím řízení nepřihlíží.
  Důvodem pro pochybnosti o nepodjatosti insolvenčního správce může být zejména skutečnost, že správce je vůči dlužníkovi osobou blízkou, věřitelem dlužníka, dlužníkem dlužníka či ručitelem dlužníka, případně též současným či bývalým společníkem, statutárním orgánem či zaměstnancem dlužníka. Obdobně může vypadat poměr mezi insolvenčním správcem a věřitelem dlužníka. Dalším důvodem může být způsob podnikání insolvenčního správce, jež dopadá na poměry účastníků insolvenčního řízení. K důvodům, pro něž je insolvenční správce vyloučen z insolvenčního řízení pro pochybnost o své nepodjatosti, se vyjádřil Vrchní soud v Praze např. v usnesení ze dne 7.11.2008, sp. zn. MSPH 94 INS 913/2008, 2 VSPH 219/2008-B tak, že odpovídají důvodům, pro něž jsou z projednávání a rozhodnutí věci vyloučeni soudci ve smyslu § 14 odst. 1 o.s.ř. Pokud jde o poměr k věci , rozumí se jím především přímý právní zájem na projednávané věci i to, že soudce (insolvenční správce) má předem o věci poznatky, které by měl získat až za řízení a které mohou ovlivnit jeho nestrannost; pokud jde o poměr k účastníkům a jejich zástupcům , může být založen buď příbuzenským či jemu obdobným vztahem, vztahem přátelským či zjevně nepřátelským, popřípadě vztahem vzájemné závislosti.
  V posuzovaném případě je odvolání postaveno na tom, že správce je ve věci podjatý, toliko z důvodu, že ho určil předseda insolvenčního soudu na návrh asistentky soudkyně, z čehož odvolatel dedukoval pochybnosti o nepodjatosti a nestrannosti soudkyně, jakož i správce.
  Odvolací soud vyšel z toho, že námitka podjatosti soudkyně JUDr. Marie Pavlíčkové vznesená odvolatelem v doplnění odvolání ze dne 14.2.2013 (A-35) byla usnesením Vrchního soudu v Praze ze dne 25.3.2013, č.j. 1 VSPH 427/2013-B-22 shledána nedůvodnou z důvodů v něm uvedených, s nimiž se odvolací soud zcela ztotožňuje a na něž lze odvolatele pro stručnost odkázat.
  Pokud jde o to, zda-ze stejných důvodů-má být důvod pochybovat též o nepodjatosti správce, setrvává odvolací soud na svém, totiž že postup insolvenčního soudu, jenž vedl k určení osoby správce, nemůže vést k pochybnostem o podjatosti nejen soudkyně, ale ani správce.
  Z obsahu insolvenčního návrhu navrhovatele b) Máška-izolace, s.r.o. doručeného soudu dne 27.12.2012 plyne, že tento navrhoval řešení úpadku reorganizací, byť tuto skutečnost neuvedl v petitu insolvenčního návrhu. Z insolvenčního návrhu navrhovatele c) Stavby a údržba krajin, s.r.o. ze dne 21.1.2013 odvolací soud zjistil, že také navrhovatel c) se domáhal zjištění úpadku dlužníka a povolení jeho řešení reorganizací, což výslovně uvedl v návrhu petitu rozhodnutí soudu. Odvolací soud má za to, že žádost o ustanovení insolvenčního správce specializovaného na řešení úpadku reorganizací byla namístě, když řešení úpadku reorganizací navrhovali hned dva insolvenční navrhovatelé, byť toliko navrhovatel c) uvedl tento návrh způsobu řešení úpadku v petitu svého podání.
  Návrh na vyloučení správce z insolvenčního řízení jen proto, že odvolatel nesouhlasil s postupem insolvenčního soudu (asistentky soudkyně) při jeho ustanovení do funkce, při absenci jiných konkrétních okolností tvrzené podjatosti samotného správce (se zřetelem na jeho poměr k věci, k účastníkům insolvenčního řízení nebo jejich zástupcům), neshledal odvolací soud důvodným. Ostatně k odvolání správce a ustanovení správce nového nedošlo ani na první schůzi věřitelů konané dne 25.4.2013 (§ 29 IZ; B-36).
  Jelikož nebyly zjištěny žádné konkrétní skutečnosti, pro něž by bylo lze mít za to, že správce nesplňuje podmínky pro své ustanovení do funkce nebo že není nepodjatý, odvolací soud neshledal odvolání důvodným; postupoval proto podle § 219 o.s.ř. a usnesení soudu I. stupně v rozsahu napadeném odvoláním jako věcně správné potvrdil (bod II. výroku).
  P o u č e n í : Proti bodu I. výroku tohoto rozhodnutí není dovolání přípustné. Proti bodu II. výroku tohoto rozhodnutí je dovolání přípustné, jestliže na základě dovolání podaného do dvou měsíců od doručení rozhodnutí k Nejvyššímu soudu ČR prostřednictvím Krajského soudu v Hradci Králové-pobočka v Pardubicích dovolací soud dospěje k závěru, že napadené rozhodnutí odvolacího soudu závisí na vyřešení otázky hmotného nebo procesního práva, při jejímž řešení se odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu nebo která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla vyřešena nebo je dovolacím soudem rozhodována rozdílně anebo má-li být dovolacím soudem vyřešená právní otázka posouzena jinak (§ 237, § 239 a § 240 odst. 1 o.s.ř.).