text: Silný Mubarak, zastavil se někde mezi životem a smrtí — ČT24 — Česká televize
  Husního Mubaraka vynesly do čela země hluboké sociální a ekonomické protesty, které o třicet let později způsobily i jeho tvrdý pád. Přesto jeho vládu charakterizuje nejspíše výraz "stabilita" – ve vztahu k zahraničí i domácím odpůrcům.
  Zastánce "politiky otevřených dveří", ekonomické libelarizace a arabsko-izraelského usmíření byl dlouho pokládán za záruku alespoň částečného klidu na Blízkém východě. Už jenom doma v Egyptě ho to ovšem stálo značné úsilí. V této muslimské zemi Mubarak formálně zakázal veřejné shromáždění více než 5 lidí a tento výjimečný stav udržoval po celou dobu prezidentství. Neváhal tvrdě potlačit radikální islamisty i stoupence demokratizace – aby se oba protivníci poté spojili a donutili ho k odstoupení…
  "Udělal pro tuto zemi mnoho dobrého, neměli bychom na to zapomínat. Byl to voják, prošel mnoha tvrdými válkami, a mnohokrát nám pomohl."
  Díky tomu se zároveň stal prvním z historicky tří egyptských prezidentů, který nezemřel jako hlava státu. Královský režim byl v Egyptě ukončen převratem v roce 1952 a od té doby vládl v Prezidentském paláci vždy příslušník armády – po vzoru starověkých předchůdců "na doživotí". Jeden zemřel přirozenou smrtí, druhý podlehl právě atentátu.
  Mubarak na audienci u Billa Clintona
  Autor: David Hume Kennerly
  Čtyřiaosmdesátiletý Mubarak byl letos v červnu odsouzen na doživotí za podíl na vraždách demonstrantů.