text: Na hraně chudoby nejčastěji balancují samoživitelky s dětmi a osamělé seniorky ve věku nad 65 let. Téměř třetině z nich chudoba hrozí. Ta pak neznamená jen neschopnost vyjít s vlastními příjmy, provází ji i vyloučení ze společnosti. Často dopadá také na další generace.
  Pro mnohé je tento stav celoživotní normou. Jsou nuceni žít v ubytovnách, azylových domech, pobírat sociální dávky, pracovat načerno a poptávat potravinovou či materiální pomoc. To vede k celkové životní nestabilitě a v mnoha případech i zdravotním problémům. „Z příběhů našich klientů vidíme, že se často stávají oběťmi nekalého jednání, například ze strany různých prodejců nebo nebankovních společností, a to i kvůli svému nižšímu právnímu povědomí a tomu, že nemají ve zvyku bránit svá práva,“ podotýká Martina Veverková z Charity.
  Velká skupina chudých, často nevzdělaných lidí navíc pro každou společnost znamená problém. Trefně to vyjádřil už téměř před 80 lety slavný německý autor Lion Feuchtwanger ve svém románu Vyhnanství, kde popisuje osudy německých emigrantů uprchlých z třetí říše. „Jaká je to svoboda, když je sice každý připuštěn ke startu, ale když jeden si může vzít auto, kdežto druhý pro nedostatek prostředků musí jít pěšky?“ poukazuje na kořeny problému, který v Německu vedl k nástupu fašismu.