text: Nevyléčitelná optimistka: Vesmír nás zkouší aneb zmrzlá dovolená
  Z dovolených si lidé vozí různé věci.
  Suvenýry, místní lahůdky, kameny nebo třeba pohlednice.
  My si z naší super krátké, ba přímo zkrácené, dovolené na horách přivezeme zřejmě jen nachlazení a jako bonus, pocuchané nervy.
  Měli jsme slevovou poukázku na pobyt v penzionu v Jeseníkách. V létě byla někde zalezlá a na světlo se vyloupla až před pár týdny. Bohužel. V létě tu je určitě krásně.
  Využít ji k malé předvánoční dovolené se ovšem i tak zdálo jako geniální nápad.
  Jenže tentokrát nás zřejmě vesmír potřeboval před tím plánovaným koncem světa trochu vyzkoušet a prověřit.
  Už jen ta cesta.
  Kombinace rekordně mrazivých teplot. Auta, které netopí. A téměř čtyřhodinové jízdy. Je náročná i pro otrlé jedince. Natož pro naši poměrně neotužilou rodinku zhýčkanou komfortem naddimenzovaně vytápěné domácnosti.
  Pro mě, jako osobu velice špatně snášející teplotní diskomfort, rozuměj teploty pod dvacet stupňů, přišel další šok při ubytování. Stručně řečeno, v našem pokoji byla zima skoro stejná, jako v autě. Naštěstí, muž je vynalézavý, a tak nám trochu přitopil plotýnkami na vařiči. Ovšem svetr a dvoje ponožky byly stejně nezbytností.
  První vycházka měla hodinovou předehru s hledáním klíčů od kolárny s uzamčeným kočárkem (nutnost pro Amálku) a kolem (nutnost pro Matýska). Muž je dal po příjezdu do kapsy, ale před vycházkou tam nebyly. Převrátil vzhůru nohama celý pokoj, procvičil seznam před dětmi zakázaných slov a nenašel.
  Po hodině nebylo na zahradě co zkoumat, Amálce se chtělo spát a Matýsek měl hlad. Tak jsme se vrátili na pokoj k zuřícímu muži. Svlékli boty, čepice, šály, kombinézy, kamaše a vrchní svetry. Vzápětí muž vzhlédl a spatřil klíč na věšáku.
  Těšila jsem se, že alespoň nebudu muset vařit. Pan domácí nám doporučil restauraci U Huberta. Pravda, plusové body mají za kamna a z nich se linoucí omamné teplo. Ovšem nabídka pokrmů, byla zoufalá. Smažený sýr, smažené žampiony a smažený květák. Vše se smaženými hranolkami. V nabídce též kečup a tatarka.
  Už snad ani nepřekvapí, že Amálce se spustila pekelná rýma a já jsem noc a větší část rána strávila na toaletě. Těžko říct, zda v důsledku pozření fritovaného květáku nebo jen běžné střevní chřipky.
  Dnes jsme chtěli využít tu trochu sněhu, co tu pokrývá některé výše položené kopce a vyzkoušet pekáče. Pan domácí nám doporučil nedalekou sjezdovku. Dokonce i uměle zasněžovanou. Pamětliví jeho vkusu ohledně restauračních zařízení, vyrazili jsme ke sjezdovce s nevelkým očekáváním.
  Pan domácí nezklamal. Sjezdovka byla nepřístupná, plná bagrů, sbíječek a nepřátelsky se tvářících chlápků. Muž na mapě objevil jinou. Zřejmě jsme ovšem vychytali čas velkého budování a rekonstrukcí, neboť i další sjezdovka nás přivítala cedulí: Staveniště, vstup zakázán.
  To už se ze zadního sedadla vymrzlého auta ozýval nešťastný Matýsek a otrávená Amálka. Zastavili jsme tedy u nejbližšího svahu, kde byl v porovnání s okolními stráněmi nejmenší poměr ze sněhu vykukující trávy. A vytáhli pekáče.
  Po pravdě řečeno, největší radost z jízdy jsem zaznamenala u sebe a muže. Děti to moc nenadchlo. Zřejmě nejsou zimní typy. Asi po mamince. Matýsek pištěl, že nelíbí, a že mu lítá do obličeje sníh. A Amálka pištěla proto, že se v kombinéze nemohla hýbat.
  Hlavně neztrácet optimismus.
  Dnes večer v důsledku výše zmíněných skutečností a faktu, že mi došly čisté svetry, rodinná rada rozhodla, že to nebudeme pokoušet a zítra balíme.
  Už teď mám sice osypky z cesty, ale představa rozpálených kachlových kamen, vany plné vařící vody a péřové duchny od babičky, které na mě doma čekají, jsou dostatečnou satisfakcí.
  Posílám proto poslední pozdrav z Jeseníků a zítra hurá domů!!!
  Napsala Bára v 19:55
  Štítky: O zážitcích z domova i sousedství, O životě s dětmi, O životě se mnou
  Veronika Wisiorková 11. prosince 2012 15:02
  Teda co k tomu říct:D Snad jen neztrácejte úsměv a šťastnou a rychlou cestu domů!
  Bára 12. prosince 2012 14:02
  Veri, děkuju :-)
  Ačkoliv cesta domů by všelijaká, jen ne rychlá :-) Ale jsme doma, v teple a je nám dobře :-)
  Anonymní 11. prosince 2012 15:18
  Nevím, odkud jste, ale přijeďte bobovat k nám - pomezí Středních a Západních Čech je úplně pod sněhem a jede to tu náramně :)
  Bára 12. prosince 2012 14:03
  My jsme dorazili včera v noci domů a zjistili, že tu máme sněhu asi tak třikrát víc než v celých Jeseníkách dohromady.
  wěrgl 12. prosince 2012 0:07
  zima my nevadí,a le zmrzlost nesnáším. A doma spím taky pod duchnou od babičky. Krásnej příspěvek.:)
  Věru, děkuju :-)
  Ano, není nad duchnu od babičky :-)
  Krista Ž. 12. prosince 2012 11:05
  Udivujemě, že v Jeseníkách je míň sněhu než u nás na Jižní Moravě. :-) Tak vám přeji, hlavně rychlou, teplou a bezúhony cestu domů! Krista
  Bára 12. prosince 2012 14:04
  Kristo, děkuju a sdílím tvůj údiv :-)
  Doma máme sněhu víc, takže příště zůstaneme v teple u kamen a bude :-)
  Dullsinea 12. prosince 2012 11:31
  Jůůů, krásná rodinka :) :) :)
  Jinak, jsem ráda, že se ti rozhovor s Brigit líbil. Ráda bych v budoucnosti udělala rozhovor i s tebou. Pokud by jsi měla zájem, tak se mi můžeš ozvat na mail StochlovaAdela@seznam.cz
  Bára 12. prosince 2012 14:06
  Dulsi, děkuju :-)
  Rozhovor, no páni :-) Nevím jestli jsem pro rozhovor vhodný a dostatečně zajímavý objekt. Koneckonců, většinu jsem toho na sebe už naprášila, ale na druhou stranu to je moc lákavé :-) Ráda se ozvu :-)
  Unknown 13. prosince 2012 22:13
  Koukám, že máme před barákem víc sněhu. :) Ta šťastnou cestu domů!
  Unknown 14. prosince 2012 8:16
  pri tom tvem clanku jsem si zavzpominala na nasi lonskou zimni dovolenou. Kdyz jsme se vraceli, tak se zdrejme vracela i cela Evropa domu. Rozhodli jsme se, ze to vtipne vyresime tak, ze objedeme zacpu pres Alberg Mnichovem. Jak to tak byva tento napad mela i druha pulka Evropy a tak se z cesty, ktera trva 5 hodin stala 12 hodinovka. Pravda v aute se topilo, ale nase dve deti, ktere v Kinderclubu chytli nejaky virus, byli nemocne. Pac jsme v te zacpe stali tak, ze se nedalo ani vylezt z auta, tak jsem jim davala cipky z predniho sedadla. Opravdu to bylo jedna basen... Nicmene alespon ta dovolena byla moc fajn. Myslim, ze tyto akce proste nikdy nejsou takove, jak si je clovek naplanuje... Hezky den snad uz v teple!