text: Sociální demokracie se rozhodla předložit do veřejné debaty daňovou reformu. Více než čtyřem miliónům lidí, tedy devadesáti procentům všech zaměstnanců i živnostníků, chceme snížit daň z příjmů. V peněžence jim díky tomu zůstane každý měsíc 800 až 1200 korun navíc, ročně tedy navíc zhruba devět tisíc až 14 tisíc korun.
  Koaliční vláda ČSSD, ANO a KDU-ČSL spravuje naši zemi už tři roky. Stali jsme se teprve třetí vládou v historii České republiky, která se udržela pohromadě a plní svůj program déle než třicet šest měsíců.
  Když roste ekonomika a republika má díky tomu velké daňové příjmy, mělo by se to promítnout do zvýšení životní úrovně občanů, do kvality veřejných služeb a celkového zlepšení fungování státu.
  Evropskou unii v posledních letech zasáhlo hned několik krizí, od finanční přes migrační až po současnou krizi důvěry. Zmíněné události odhalily, že Unie je při řešení svých problémů často pomalá a málo důrazná. I výsledek britského referenda je nutno brát jako další symptom těchto problémů, se kterými se jako společenství potýkáme. Záleží jen na nás, zda v této situaci propadneme nejistotě. Druhou možností je se připojit k těm, kteří si se škodolibou radostí mnou ruce, když praská větev, na níž sami sedí. Poslední cestou je, že současný stav budeme brát jako impuls pro zlepšení fungování Evropské unie jako celku. Já volím třetí variantu, jsem totiž přesvědčen, že je nejlepší nejen pro Evropu, ale především pro Českou republiku a její občany.
  Evropská unie nebude již nikdy stejná. Dnešním dnem jsme se probudili do nové etapy evropské integrace. Přes pocity zklamaní, které mnozí z nás nad výsledkem britského referenda cítí, je potřeba vidět, že to není konec světa a už vůbec ne konec Evropské unie. Británie se jen vydala jinou cestou, než je evropská integrace. Nyní musíme co nejdříve přistoupit k zásadní debatě o našem budoucím směřování a o tom, co od jednotné Evropy očekáváme. Paradoxně bohužel již bez Velké Británie.
  Vláda od počátku pracuje na tom, aby bylo možné dostavět páteřní dopravní infrastrukturu, na kterou Česká republika čeká už desítky let. Když se tato vláda před více než dvěma lety ustavila, měla před sebou obrovský hrozící problém, a to zastavení čerpání evropských fondů a velmi malý manévrovací prostor pro vyjednávání evropských zdrojů pro následující léta.
  Naše vláda změnila hospodářskou politiku, podporuje aktivně export, veřejné investice a spotřebu domácností a česká ekonomika konečně roste. Vytvářejí se nová pracovní místa. Dosáhli jsme díky tomu nejnižší nezaměstnanosti za posledních 20 let a máme nyní nejméně lidí bez práce ze všech zemí EU.
  Před 25 lety se v maďarském Visegrádu setkal Václav Havel se svým polským protějškem Lechem Walesou a maďarským premiérem Jozsefem Antallem a iniciovali vznik formátu regionální spolupráce, o který se česká zahraniční politika opírá dodnes. Toto z dnešního pohledu historické setkání se uskutečnilo nedlouho poté, co se naše země vyprostily ze sevření východního bloku a železné opony - k formálnímu rozpuštění Varšavského paktu došlo o deset dní později. Konec rozdělení Evropy nastolil otázku nového uspořádání našeho regionu, střední Evropa se po více než 40 letech znovu objevila jako politický pojem.
  To, že sociální demokracie vede koaliční vládu, jí i v začínajícím roce 2016 umožňuje pokračovat v prosazování programu, se kterým na podzim roku 2013 vyhrála volby do Poslanecké sněmovny a který se z velké části podařilo vtělit do koaliční smlouvy a vládního programu.
  V pořadí jedenáctý premiér samostatné České republiky a šestnáctý úřadující předseda ČSSD si prošel politickou prací na místní i centrální úrovni. Mezi lety 1998 a 2000 působil coby zastupitel města Slavkov u Brna. V Poslanecké sněmovny PČR, kde pracuje již od června 1996, pak vystřídal funkci předsedy poslaneckého klubu sociálních demokratů i rozpočtového výboru. Zkušenosti s vládním angažmá má čelní český politik z funkce ministra financí, kterou vykonával v letech 2002-2006. V té době byl rovněž místopředsedou vlády. Bohuslav Sobotka vystudoval gymnázium v Bučovicích a Právnickou fakultu MU v Brně, do ČSSD vstoupil v prosinci 1989. Je ženatý, s manželkou Olgou má dva syny, Davida a Martina.