text: Prezident republiky si včera ve vyhroceném veřejném sporu o vnímání imigrační krize navzdory všem svým slibům jednoznačně vybral stranu. Zdaleka ne poprvé, ale dosud nejvýrazněji. Nejen tím, v jaký den a na jaké akci vystoupil, ale hlavně tím, že se na této akci nepokusil ani o náznak státnického nadhledu, o kultivaci diskuze, třeba o podporu obsahu a kritiku zlé, nenávistné formy.
  Naopak s potěšením podkouřil publiku vším, co od něj chtělo slyšet, i když to slyšelo už od předchozích řečníků – od „kultury vrahů“ přes muslimské „mladé, dobře živené muže“ až po ujištění, že „náš národ není xenofobní“. Sklidil nadšený řev a jásot, zvláště když se vymezil proti „nálepkování“ pojmy jako fašista, extremista nebo islamofob, aby následně své odpůrce označil za řvoucí stádo fašistů.
  Připomeňme ještě pár slov z inauguračního projevu. „Proto jsem řekl, že chci být prezidentem všech občanů, bez rozdílu jejich politických názorů,“ zaznělo 8. března 2013 ze Zemanových úst Vladislavským sálem. A rovněž: „Řekl jsem také, že chci být hlasem dolních deseti milionů neprivilegovaných občanů.“