text: Gemini - Ondřej Kubát | Komentáře | ČSFD.cz
  2439 bodů
  1.5.2021 22:20
  Původní komentář z r. 2010: Zack Snyder se zapsal do historie. Když ne filmové, tak rozhodně té comicsové, protože dokázal "nezfilmovatelné" Watchmeny zfilmovat nejlépe, jak to bylo možné, aby mu na ně ještě vůbec někdo šel. Což mě přivádí na myšlenku, že se musel zapsat i do historie filmu, protože dokázal sehnat prachy na taaaakhle dlouhý film s děsivě komplikovaným způsobem vyprávění děje, z něhož porůznu vyčuhují filozofické úvahy, explicitní sex, ještě explicitnější násilí a pěkně znepokojivé myšlenky, a to i přesto, že do něj sehnal takřka výhradně neznámé herce. Tito "nováčci" se režisérovi odměnili perfektními výkony (chtěl jsem jich pár vyjmenovat, ale pak mi došlo, že bych sem musel nasázet všechny výraznější role) a on jim zase tím, že z nich udělal tváře nesmrtelných postav legendárního brutálně komplexního grafického románu se smajlíkem ve znaku. Watchmeni jsou vizuálními orgiemi, to se dalo dovodit už z trailerů. Co je ale dost výrazným překvapením, to je hudba, a to jak original soundtrack od Tylera Batese (skvělé industriálně comicsové akční kompozice i lyrické a snové pasáže), tak především tarantinovsky dokonale volené písně - a k tomu skladba od Philipa Glasse. Sto procent jsem připraven dát režisérské verzi, kterou sprostí distributoři odmítli prodávat v ČR, takže pro všechny důvody, které ani nejde vypsat, ale z nichž můžu namátkou uvést dost časté mrazení v zádech při konkrétních scénách či slovech, a třeba i to, že i na několikátý pokus budete nacházet nové a nové detaily, které vás budou přesvědčovat o naprosté oddanosti tvůrců jejich práci pro větší slávu Alana Moorea (tedy pokud jste ho četli, silly me...pokud ne, budete nacházet jen další detaily svědčící o promyšlenosti toho všeho), teď a tady dávám devadesát procent - ovšem s tím, že velmi hlasitě rozhodně nedoporučuji každému divákovi, a rozhodně ne pro každou náladu. Tohle je totiž událost a ZÁŽITEK HODNÝ PLNÉHO SOUSTŘEDĚNÍ... A ODEVZDÁNÍ SE. Takhle se zkrátka nastavuje zrcadlo, a titulní píseň Boba Dylana je toho ironickým důkazem. O celém filmu však nejvíce platí jiná píseň - Unforgettable. Závěrem tedy ještě jednou číslem - 90%. A update z doby o víc jak dekádu poté - poté, co jsem viděl tříapůlhodinový Ultimate Cut nebo jaký to má oficiální název. Zůstávám na 90%, protože na kladech Watchmenů zfilmovaných Zackem Snyderem se nic nezměnilo. Ultimate Cut má do sebe vsazené Příběhy Černé Lodě tak, jak jimi byl "na pokračování" prokládán comics, a kupodivu to pro film nic dobrého nedělá:) Místo "Unforgettable" předělů dostanete vždycky kousek animáku, který sice není špatný, ale zbytečně to hlavní - a jediné důležité - dílo natahuje až přespříliš. Jinak jsou některé scény přidané (ale neřekl bych, že jsou zásadní), jiné jinak sestříhané a v jiné rychlosti (Komediantův pohřeb), a fanouškovi se to nemůže nelíbit, protože dostává víc toho, co ho kdysi vystřelilo na Mars. Za mě velká spokojenost, a Watchmeni díky svojí jinakosti zůstanou milníkem nejen comicsu, ale i comicsových filmů. 90%
  29.4.2021 07:43
  Dokument o tom jak se rodila nejen jedna z nejvýraznějších her, které čeští vývojáři dali světu, ale i o vzniku samotného studia Warhorse. S odkazy do minulosti, zejména k Mafia: City of Lost Heaven;) Takže tu vedle mluvících hlav máme i dobové materiály, ze kterých si především moje generace může dobře uvědomit, jak je stará:) Je to informačně nabité, s řadou záběrů ze zákulisí vývoje, samozřejmě i něco (více čiméně uvěřitelných) historek páně Vávrových, to vše kvalitně natočeno a nastříháno i ozvučeno. A je tu také přidaná hodnota - a tou je příběh o tom, co to všechno stojí, dát dohromady svoji vizi... a pak se srovnat s tím, že se Vám jí z objektivních důvodů úplně nepodařilo dosáhnout, protože nežijeme v ideálním světě, ale máme své závazky, a byznys (i fanoušci, kteří jsou pořád zákazníci, ne že ne) je neúprosný. Dobře strávená hodina čtyřicet, a to bych měl asi dodat - i když jsem vývoj KCD sledoval a věnoval svůj čas i různým gamesplayům, nehrál jsem ze hry ani minutu, neb není mým pohárem vína;) Pro snímek o její tvorbě mám ale schováno 80%
  Podívejte, i génius jako Peter Jackson se přesvědčil, že když vezmete tři (šest, samozřejmě, Tolkien-Nazis) knihy a osekáte je do tří nadprůměrně dlouhých filmů, je to pecka, ale když jednu (o dost kratší) knihu roztáhnete na tři nadprůměrně dlouhé filmy, je to provar. A i když Simon Rich možná bude (aspoň se tak tváří jeho Wikipedie) už ve svém mladém věku velmi slušně etablovaný autor různých humorů, tak první - sedmidílná - řada Miracle Workers byla podle jeho románu, zatímco druhá - DESETIdílná - je podle jeho POVÍDKY. Uznejte sami, že to nevěstí nic dobrého:) Pak je tu ta nepochopitelnost faktu, že si seriál podržel své jméno, i když spolu obě jeho řady nemají vůbec nic společného kromě herecké čtveřice, která táhla řadu první. Slaboučká hlavní dějová linka by měla co dělat, aby uživila i těch sedm dílů, a i když herecké kreace jsou opět slušné, když není o čem hrát, zbývá v komedii jen humor. A toho se tu bohužel taky nedostává. Pokud tedy nepovažujete za humor to, že se reálie naší doby přenášejí do středověku, pod čímž si nicméně nepředstavujte sofistikovanosti jako byly auto nebo sekačka ve Flintstonech (ŠEDESÁT LET STARÝCH, boha jeho), ale třeba "talk show se šokujícím odhalením" nebo prezentaci "jako od Applu", při které se na sjezdu hovnoškrabů předvádí geniální nový vynález - suchý záchod, resp. díra do země. Co? On vážně napsal "hovnoškrabů"? Ano, napsal. Já to vlastně ještě neřekl - kolem profese "shitshoveler" (v jinak docela dobrých titulcích z dílny HBO právě "hovnoškrab") se točí naprostá většina děje, a díky tomu i "humoru", který se na vás sype... zkrátka tohle mi přišlo fakt slabé a ubohé, a pokud někdo poukazuje na "humor podobný Monty Pythonům a Svatému Grálu", tak mu to ze srdce přeju, ale myslím si, že buď toho ještě moc neviděl, nebo má místo mozku to, co tu Steve Buscemi nosí na lopatě. Vidíte? Taky dělám humory jako tvůrci tohohle skvostu:P Kdo si ještě vzpomene na deset let starou "fantasy" huličsko-klátičskou komedii Your Highness, tak ta chtěla stavět vtipy na tom, že někdo prostě ve scéně nějakého fantasy klišé mluvil jako dlaždič - jenže ony tam byly i jiné vtipy, a hlavně to docela slušně fungovalo jako fantasy příběh. Tohle nemá NIC kromě velmi pěkných kostýmů. Ale kvůli těm se na komedie nedíváme, že?;) Ačkoliv teď jsem trochu nefér - pravda je, že despotický král a jeho poskoci jsou docela vtipní, ale - a možná si řeknete, že jsem příliš náročný - jeden uchecht na epizodu je podle mě sakra málo:) Takže abych to uzavřel - nemá to tempo a často ani myšlenku (díl s kozou a soudem...), herci jsou sympatičtí a hezky okostýmovaní, ale kvalitní humor aby člověk lupou pohledal. Věnujte svůj čas něčemu lepšímu. 40%
  Výborně, po víc jak dekádě jsme se dočkali toho, že někdo dal HDM prostor, který potřebují. Hodnotím po dosud hotových dvou sezónách, a začnu tím nejdůležitějším - Serafina Pekkala zahraná Rutou Gedmintas je tu skoro stejně skvělá jako filmová verze, které vdechla život Eva Green;) :) Ale vážně - nečekal jsem, že už od začátku bude seriál takhle temný. Dětské lehkosti bytí, kterou jsem si představoval, že uvidíme asi tak do odjezdu Romunů na sever, odpovídá jen asi první epizoda - pak rychle a intenzivně "přituhne", a jiné už to nebude. Nebo možná bude, ve třetí řadě, až... ale to by byl samozřejmě spoiler;) Každopádně lidé ani daemoni tu neumírají ani trochu hezky, a Bolvangar fakt "stojí za to" v tom nejhorším slova smyslu... Čímž se dostávám k tomu, že tleskám veškerému obsazení - jediný můj problém, který je čistě osobní, je, že mi Lyra strašlivě připomíná Filipa Cíla:) A dokonce bych neřekl, že je hlas zdejšího Iorka Byrnisona nějak méněcenný oproti tomu, který mu ve Zlatém Kompasu propůjčil Sir Ian McKellen. Tady zase máte Kaisu s hlasem Davida Sucheta;) Naprosto strhující je postava Máti Costové (Anne-Marie Duff), druhá mateřská figura - ta ústřední - je mi zatím velkou záhadou. Záchvaty zuřivosti a sebepoškozování paní Coulterové moc nechápu, ale mám dobré důvody věřit, že nám je tvůrci ještě vysvětlí. S doporučeními počkám, protože by to nebylo poprvé, co závěrečná řada dobrý seriál dokonale zabila, že?;) Ale s pomocí boží (yes, pun intended;)) to klapne. Připravené je to skvěle, od dokonale zlovolného Magisteria přes následováníhodného Lorda Asriela až po drobnosti jako ztvárnění Jeskyně. Opravdu se těším, až se poprvé ukáží mulefové, a zajímalo by mě, jestli dojde i na Gallivespiany, nebo to už bude moc i na zjevně štědré fondy BBC a HBO, které se rozhodly tuhle zářnou ukázku britského kulturního dědictví přivést "do televize" se vší parádou. Teď už nezbývá než vyčkat, až se (možná už letos napodzim?) znovu ozve ta strhující úvodní melodie a rozjedou se titulky plné Prachu;) Zatím pevných, ale ostražitých 80%.
  Mám to letos v seriálech docela pestré - viděl jsem velmi dobrý kus, který ještě není dokončený (His Dark Materials). Dva kusy, co totálně promrhaly svůj potenciál a u kterých jsem se uchechtl jednou za deset minut (Avenue 5, Miracle Workers). A jeden, který je skvělý, ale má všeho všudy jen osm epizod. Tím jsou právě Love Bites, které zabily problémy s produkcí (mj. naprostá změna konceptu), termínové kolize obsazených herců a hereček, ale také (prý) osobní záležitosti showrunnerky Cindy Chupack, a ve finále nelítostné potřeby televize NBC, které chcípl jiný seriál, a tak jako výplň použila tenhle... A je to škoda veliká převeliká, protože tady můžete vidět, jak to vypadá, když scénář píše někdo, kdo přemýšlí o logice děje, a má smysl pro humor. Tři miniepizody každého dílu jsem vždycky zlehka provázané, a plné vtipů jazykových, situačních, vztahových, ale taky drobných i větších zamyšlení (druhý díl o rodičích, co přijedou navštívit svého gay syna a jeho přítele, je GE-NI-ÁL-NÍ:) ). A to obsazení je naprosto lahůdkové. Uvidíte spoustu známých seriálových tváří, mj. nepostradatelné hvězdy Zlatých Sedmdesátých, Barneyho mámu i snoubenku, sexy as hell novinářku z House of Cards, "urostlého" sympoše z Hrdinů a Alias, ale i nové a velmi schopné tváře. A co je hlavní - uvidíte je hrát něco, co nešustí papírem, a má to svůj jasný směr. Abych to s těmi superlativy nepřeháněl, asi dva příběhy mi přišly trochu "meh", ale vždycky to bohatě dorovnaly ty ostatní. Za mě velká, velká lítost, že se neurodilo víc dílů (zvlášť když hlavní linka jasně měla teprve začít), a moje vřelé doporučení. 90%
  Squadron: A Star Trek Fan Production (TV seriál) (2021)
  Zkušenost "realizačního týmu" stoupá, a Squadron je na poměry fan filmů Star Treku velmi slušné dílo. Bohužel se nemůžu ubránit dojmu, že kvalita hereckého výkonu hlavního hrdiny - kapitána/kontraadmirála Nansena - je o něco níže než se podařilo předvést kapitánce Shelbyové v Tajemné Odysee. Ale Squadrons má zase o třídu vyšší kvalitu scénáře, a hlavně postavu kapitánky T'Plur (režisérku snímku Terezu Junovou). Nejen její (napůl) monolog ve vrcholné scéně je vynikající. Jen si nemůžu odpustit znovu tu poznámku o zipech, zvlášť když už má kameraman potřebu udělat detail výložek, tak si nejde nevšimnout bimbajícího se přívěsku, který je navíc už lehce oprýskaný:) Ale to nic nemění na tom, že Squadron můžu vřele doporučit všem fanouškům Star Treku, tedy samozřejmě hlavně TNG/DS-9. 80%
  Eodeon řekl spoustu toho, co jsem chtěl říct také, takže jen ve stručnosti - ano, na fan projekt slušné herecké výkony, kamera také zajímavější než bývá zvykem, jen v jednom záběru, kde máme detailní možnost si prohlédnout zátylek jedné postavy, než kamera přejede vpravo, aby zabrala hovořící druhou postavu, mi cukly koutky:) Shodneme se i v tom, že porušení časové směrnice je tu pojato trochu moc lehce, a já osobně ještě přidám údiv nad tím, že tvůrci potřebovali ausgerechnet postavu Data. Jednak je to podle mě zbytečné, ale hlavně Data je herecky přece jen složitější, než může leckterý fanboy očekávat, a podle toho to tady také vypadá:) I když ona ani (pozdější) admirálka Shelbyová není žádný nazdárek, její představitelka zvládla svoji úlohu víc než dobře, jak se na hlavní hrdinku sluší. A přidala i jeden velmi podařený vtípek;) Byl jsem velmi spokojen, a za těchto vstupních podmínek jsem ochoten leccos vnímat kladněji než jindy... a třeba prohlásit, že ty zipy, co se posádce houpou pod krkem, jsou roztomilé:) Velmi solidních 70%.
  Patriotka: A Star Trek Fan Production (2019)
  Jednohubka o dvou místnostech a jedné animaci, se slušnou myšlenkou i provedením, když přihlédnu k tomu, že jde o ryzí fan projekt. Oceňuji to vytažení temnějších, a tedy mainstreamově nepříliš vděčných, rovin závěru DS-9, i když zlom ohledně - jak to říct bez spoileru - získání svědectví asi, mi přišel trochu moc šestákový. Tajemnou Odyseu hodnotím o něco výš, a Squadron ještě o další trochu, ale myslím, že bychom to do červené zóny dotáhnout měli. 70%
  Pokud podobně jako já nespatřujete potěšení ve sledování příběhů nesnesitelných individuí, a proto věci jako Kancl oceňujete z hlediska nápadu a třeba i kvality hereckých výkonů, ale nepřijde vám to ani tak vtipné jako nepříjemné, tak budete mít s Avenue 5 asi docela problém. Podobně jako já:) Vědom si komediální geniality Hugha Laurieho (viz asi nejvíc A Bit Of Fry And Laurie), očekával jsem něco velkolepého. Zvlášť když ty venkovní záběry na loď naprosto jasně odkazují na Red Dwarfa a seriál je částečně britská produkce. A světe div se, ono to nevyšlo. Ano, jsou tam krásně jízlivé a trefné momenty, ale většina postav mi přišla ubohá a trapná, a nechápal jsem, proč bych se jim měl smát, zvlášť když značná část humoru Avenue 5 hraje na fekální strunu (a to doslova). Jasně, odpichuje od ní správně absurdní a zejména pro fanoušky space opery tím kontrastem geniální humory jako Jana Pavla II. (a připomeňme si, že právě v tomhle karikování velikosti idejí hrdinství, přátelství atd. exceloval už zmíněný Red Dwarf), ale v průměru to byl jeden uchecht na díl, což je i při délce nějakých 22 minut na epizodu málo. Upřímně, hlava mi nebere, čím tvůrci přesvědčili produkci, že se má točit druhá řada. Já do toho rozhodně nejdu, i když musím uznat, že scéna se "specialistkou na VFX" je v temnotě a absurdnosti jejího humoru dokonalá, zvlášť v dnešní době "fake news" a "selského rozumu". Takže abych to shrnul, je to jako kdyby někdo chtěl točit Futuramu jako Kancl, a ještě to celé stálo na "idiot plot" v rovině jakési antiteze Apolla 13 nebo Marťana (což možná má demonstrovat úpadek, ke kterému naše společnost směřuje). Celkově to za mě je tak 60%.
  S úsměvem idiota (divadelní záznam) (1999)
  K mému překvapení nikoliv repríza, ale dnes módně řečeno vlastní reimaginace či vzpomínka autorů na původní představení, made in 1999. Ale jako vzorek tvorby dua Skoumal - Vodňanský dokonale vyhovuje. Legendární humor s prvky absurdna a satiry, hudba, které nelze odolat, v úhledném balíčku s nepříliš vydařeným pěveckým příspěvkem paní Fischerové. Zamrzí, že ani jeden z účinkujících již není mezi námi. Zvlášť když u Jana Vodňanského (jehož skon byl důvodem, proč jsem teď na záznam díval) to byla v zásadě záležitost včasného očkování proti Covidu, ke kterému nedošlo, i když by v lépe řízeném státě dojít mohlo. Je to svým způsobem vrcholně ironická tečka za životem tohoto obdivuhodného pána. Ale zpět k tomu, proč tento komentář píšu - S úsměvem idiota je holý záznam představení, nic víc, nic míň, takže hodnotit lze v podstatě jen obsah, a u něj závisí na Vašich preferencích a vkusu. V mém světě králíci dupou v trojstupu a královna Alžběta beseduje s traktoristy, takže pro rodinné stříbro české kultury ode mě 80%.
  Výkladní skříň "velké televize", povinná součást výuky dějepisu. Velké kulisy, historická věrnost (potvrzeno Danou Drábovou - vřele doporučuji její populárně naučnou přednášku na ČVUT v prosinci 2019, zaměřenou přímo na seriál a realitu; k nalezení na Youtube), zásluhou práce kamery, zvukařů a autora hudby neuvěřitelně silná atmosféra (a to jsem už leccos o Černobylu předtím viděl/četl), vše korunováno skvělými hereckými výkony. A navrch poselství o tom, kam to vede, když se bojíte znalostí a pravdy jako takové.100%
  Sice velmi oceňuji, že Bůh je tu ztvárněn jako kdyby Steve Buscemi hrál Dudea Lebowskiho, říznutého trochou prchlivosti Jesuse Quintany, ale ona to bohužel není celá figura Stvořitele - ten je tu vykreslován jako naprosto nepoužitelné individuum zralé na celodenní péči včetně základních úkonů sebeobsluhy, což posouvá s danou postavou spjatý humor někam, kde mi to nepřijde vtipné, ale trapné. A stejně to mám s celou první řadou - koncept není špatně vymyšlený, některé vtipy jsou výborné, ale drhne to, drhne, drhne, až to dospěje ke zcela očekávatelnému konci (čímž nemyslím konec jako konec, ale konec předposlední epizody, a pak to, co se děje dál;)). Takže jediná opravdu pevná deviza jsou herecké výkony, s Harry Potterem - ale ne, pardon, Danieli, už zase... - v čele. Jestli sedmdesátka, tak velmi, velmi těsná. Ale pořád sedmdesátka.
  Původní komentář, léta Páně 2008: Seriál, který světu léta letoucí chyběl. Doteď byl Řím prakticky výhradně zobrazován jako soustava honosných a čistých mramorových sloupořadí, a ta většinová "plocha" byla velkoryse opomíjena. Zde si naopak více či méně špinavých předměstí užijete dosyta, a jako prémii dostanete i pořádnou dávku brutálně sprostých malůvek a vzkazů na zdech, zkrátka konečně uvidíte, jak se skutečně (vědecky doloženo;)) žilo průměrnému římskému občanu. Výborně napsané postavy zahrané takřka bez výjimky neznámými a bez výjimky schopnými herci vás provázejí někdy nepříliš prokazatelně či pravděpodobně, ale vždy zábavně a účelně vystavěnými kapitolami příběhu pádu Republiky - tentokrát bez Jediů, zato s drsnými legionáři. Měnící se vztahy mezi jednotlivými hrdiny jsou krásným dokladem intrikaření na nejvyšších místech, tu úspěšně zosnovaného "těmi hodnými", tu zas "těmi zlými", aniž by tvůrci někomu stranili. I bez monstrbitek ve stylu Alexandera nebo 300 lze natočit parádní antickou podívanou, a jen tak mimochodem, Ciarán Hinds s tím umělým frňákem jako by ze sestercie vypadnul a James Purefoy si toho hulvátského hňupa Marka Antonia evidentně střihnul s nemalým gustem, a to se vždycky cení;) Po první sérii to vidím na 90%. Update 25.2.2021: Po dlouhé řádce let jsem si řekl, že se podívám na zoubek tomu online sledování seriálů, a vzhledem k restům a nabídce vyhrálo HBO Go. A po zhlédnutí druhé série musím říct, že na svém obdivu k tomuhle seriálu nemám důvod cokoliv měnit. A naopak teď už mám výhodu "historického kontextu", díky čemuž můžu říct, že TOHLE odpálilo vlnu historických velkorozpočtových televizních seriálů, a připravilo půdu pro Game of Thrones. Což je samozřejmě fantasy jako prase, zatímco Řím se drží v realitě (téměř všichni občas vzývají božstva, ale žádné nadpřirozeno se nekoná), ale posuďte sami - byla tu nahota, bylo tu neskrývané násilí, byly tu nečekané konce různých postav, z nichž některé měly skutečně lahůdkově zamotané osudy, a herecké výkony tu byly opravdu vynikající. Pochyby o vlastních skutcích a bádání nad vlastními rozhodnutími a jejich důsledky, jak je předváděli třeba Pompeius, Brutus, Cicero nebo samozřejmě Vorenus, to byla radost sledovat. A s tou GoT je tu i několik hereckých propojení, z nichž nejvýraznější samozřejmě je Indira Varma neboli Niobe/Ellaria Sand. Řím je i dnes skvělá podívaná a dostane ode mě 90%.
  Kdybych chtěl být hnusný, vysměju se obdivným komentářům, protože tvůrci zvolili mistrovskou taktiku jak toho příliš neukázat, a přitom vzbudit velká očekávání - tím, že příběh vyprávějí formou historického dokumentu, kdy nám kromě (velice hezky provedených) kratičkých záběrů vesmírných lodí a jejich bitev jakési mluvící hlavy vysvětlují, kdy a kde se "lámal chleba". Takže by se hodnocení dalo pojmout tak, že je to srabárna. Jenže on je to jako na potvoru fanouškovský film, který měl sloužit jako teaser pro účely shánění financování pro plánovaný seriál. A z tohohle pohledu je Prelude To Axanar geniální, a pokud hereckými výkony profesionálů neuráží, tak kvalitou masek (i těch space operových CGI animací) vyráží dech. Bylo by hezké, kdyby se tvůrcům podařilo dovést jejich snažení do úspěšného konce. Byl by počin hodný odkazu Star Treku - povedlo by se jim dostat tam, kam se dosud nikdo nevydal;) 80%
  Zánik Československa v parlamentu je autentickou procházkou tou částí procesu rozdělení ČSFR, která se odehrávala ve Federálním shromáždění. Jen zachycuje, co se kolem kamery děje - proslovy u řečnického pultíku, výměny názorů až hádky v kuloárech, názory "prostého lidu" reprezentovaného návštěvníky zasedání, přípravy občerstvení pro poslance, pitoreskní výstupy zejména Sládkovců - a to je všechno. Žádné hodnocení, žádné komentáře, jen záznam toho, co se dělo. Dobře, občas s titulkem, ozřejmujícím, kdo to zrovna před kamerou stojí. Ale tím to hasne. Takže záleží na tom, co hodnotíme. Jestli dokumentární film jako umělecké dílo, nebo jako prostředek zachycení událostí, které jsou významné, a jsou viděné skutečně velmi zblízka. Bez znalosti kontextu se divák musí ztrácet, a odnese si leda tak zážitek z toho, že "byl u toho". Za mě asi tak - jsem rád, že jsem měl možnost tento záznam dění konce roku 1992 zhlédnout, ale to je tak všechno. 70% dávám jen kvůli historickému významu tohoto filmu (po stránce technické je to totiž taky dost bída;)) - myslím si, že v dnešní době by něco takového už vzniknout nemohlo.
  4.2.2021 08:04
  Tak si to shrňme, film režíroval tehdy 64letý matador thrillerového žánru (i když nejen toho) Phillip Noyce podle předlohy, kterou napsala v roce 1993 tehdy šestapadesátiletá Lois Lowry. Román tedy vznikl dávno předtím než se svět zbláznil do žánru young adult boje s dystopiemi:) A z nějakého důvodu někomu přišlo jako dobrý nápad tento snímek vyprodukovat v době vrcholného boomu daného žánru (pro srovnání v roce 2014 šla do kin první část finále - ano, zní to hrozně - Hunger Games, a Harry Potter byl už pár let na odpočinku; jako ta postava, ne značka, to zas neblbněte, ta se teprve začínala ždímat;)). Jen si tak nějak ten někdo nedal práci zjistit, kam se žánr od roku 1993 vyvinul, a hlavně jestli autorka dostatečně držela prst na tepu doby... a příčetnosti:) Když se podíváte na popis série The Giver, zjistíte, že jde o celkem čtyři knihy, vydávané s dlouhými rozestupy (1993 - 2012), přímo spolu souvisí jen první a poslední díl, a míchají se tam podivné nadpřirozené schopnosti s dystopickou sci-fi. Takže je to spíš cosi podivného než materiál vhodný ke zpracování jako osamocený film:) Nemám iluze o tom, že geniální věci jako Verneovy Dva Roky Prázdnin by u dnešního vzorku cílové skupiny obstály, a podobné to je i zde. Vysvětlením bohužel je, že Jeff Bridges byl velkým obdivovatelem předlohy, a mnoho a mnoho let usiloval o její zfilmování (scénář existoval už v roce 1998!!!) - a jeho nekritický náhled je tak možné označit za nejpravděpodobnější příčinu, proč to dopadlo tak jak to dopadlo. A pokud se - tak jako Honza Musil na TV Barrandov - ptáte jak to dopadlo, tak asi takto: Dárce může fungovat právě na nezkušeného mladého diváka, který nemá moc "nakoukáno" a skoro nic načteno - my ostatní uvidíme všechny ty "inspirace" (ačkoliv minimálně u části z nich je kauzalita přesně opačná - pamatujte, rok 1993;)), a díry v logice prezentovaného světa, respektive spíš příběhu. A dokážeme si už představit, že pokud nemáte emoce, a vztahy k ostatním lidským bytostem vnímáte jen "funkčně", je vám naprosto nesrozumitelná řada morálních dilemat "normálního" člověka. Myšlenka světa, který si drží jisté spojení s emocemi a hlavně samozřejmě hrůzami zášti a násilí skrz jednoho vybraného profesionála (a zároveň vyděděnce), není špatná. Špatné je, když se tento svět začne rozpadat naprosto předvídatelným způsobem - a pak se ukáže, že je to celé jinak. Jinak takovým způsobem, který naprosto nedává smysl, a popírá samotnou možnost existence takového světa:) A vede děj k závěru, který očekáváte, a nemůžete nevidět, že to skutečně zajímavé se začne dít až po zatmívačce, díky již zmíněné kombinaci jakési omnipotentní technologie/nadpřirozena:) Je to velká škoda, vizuálně to totiž není vůbec špatné dílo (nemyslím jen efekty, ale i architekturu atd., a to byl rozpočet jen mrzkých 25 milionů dolarů), a herecké výkony také nedělají ostudu, ale ten scénář je peklo. 50% a víc ani ťuk.
  Sestřičky (TV seriál) (2020)
  Česká televize se odhodlala vyrazit do boje za zlepšení obrazu českého zdravotního sesterstva, které - a to je bohužel zásadní - v určitých oborech zdravotní péče, v určitých zařízeních nebo na určitých odděleních vykonává vysoce kvalifikovanou a každopádně v řadě rovin extrémně náročnou práci. A zákonitě za to musí (ČT, ne ty sestry) dostat vylískáno ode všech, co znají vždy a za všech okolností zpruzelé sestry svých obvoďáků nebo běžné denní péče v nemocnicích, pro které je všechno problém, a které se vším otravujete, zatímco ony jen strkají tiskopisy receptů do tiskárny, měří tlak, nebo roznášejí léky, které předepisuje doktor a ne ony. Je určitě potřeba vyzvednout obrazy toho jak může vypadat "nezlomná" sestra, která má zájem o svoji práci, a která chce rozvíjet nejen sebe, ale i zdravotní péči jako takovou - ale je potřeba počítat s tím, že to bez "onoho bé" nebude působit věrohodně. A bez osvětlení toho, že je u nás špatně především rozložení toho, co má dělat příslušně vzdělaná zdravotní sestra, a co mohou a měli by dělat "běžní" sanitáři nebo zdravotní asistenti či jak tomu říkají v některých zemích, můžete lehce dospět k závěru, že to celé je zakázka sesterské lobby. Co je určitě pozitivum, je názorná ukázka, že sestry (vidíte, ani jsem nezmínil, že je zde i mužský protagonista, zatvrzele trvající na tom, že nic jako zdravotní bratr neexistuje:)) mají také svoje osobní životy a problémy, nezřídka pramenící z toho jak je jejich práce náročná fyzicky i psychicky, a v poměru k tomu nedostatečně ohodnocená. Ale celé téma postavení zdravotních sester je násobně složitější, a tento cyklus popisuje jen jeho poměrně úzkou výseč. Nicméně to samo o sobě dělá z hlediska dokumentárního dobře. 70%
  Žánr komedie (asi i trochu romantická), stopáž 90 minut, osoba režiséra, jehož počiny žádnou velkou díru do světa neudělaly, a trailer varující před řachandou na téma "stárnoucí anglické páry se mění pro spravedlivou věc v lupiče-gentlemany, ale jsme v reálné Francii, takže to podle toho dopadne"... přesto jsem do toho šel, abych strávil večer u nějaké nenáročné podívané, která by mohla zajímat i manželku, podíval se, zda Pierce Brosnan a Emma Thompson stárnou s grácií, a jestli to mezi nimi opravdu jiskří tak, jako to vypadalo v tom střípku rozhovoru o filmu, na který jsem náhodou narazil na Youtube, kde si ti dva dělali legraci právě ze svého stárnutí. A Timothy Spall taky obvykle filmům neškodí;) A bohužel musím říct, že špičkování v rámci ústřední rozvedené dvojice je to jediné, co na celém Love Punchi funguje jak má. Zápletka není co do nápadu špatná, ale to jak se rozvíjí, je naprosté sci-fi, kořeněné prvoplánovými humory o alergiích, bolestech zad a kloubů nebo o sendvičích sbalených na vloupačku, kdyby náhodou někdo měl hlad. Hlavní potíž ale je, že si scénárista a režisér v jedné osobě nemohl vybrat, co vlastně točí, a výsledek je jedním slovem divný, více slovy popsatelný jako "tváříme se, že jde o realitu, takže tu nemáme žádné akční hrdiny, i když obsazení Brosnana si o to říká, a Spall ustavičně trousí hlášky o své temné minulosti, ale na druhou stranu proč nenavléct padesátníky a padesátnice do neoprénů a nenechat je vyšplhat na útes, nebo rovnou nezkusit někoho zavraždit - a vlastně proč si lámat hlavu s nějakými následky čehokoliv". Ano, je to WTF, ale bohužel naprosto nebombastické WTF, takže nespoléhejte ani na nějaký humor založený na dovedení věcí ad absurdum. A co myslíte, bude konec překvapivý? Hahaha, to vám neřeknu. A tím dodržím úroveň vtipnosti tohoto snímku;) Takže - přežili jsme při plném duševním zdraví, opět se ujistili, že Emma Thompson je šarmantní dáma, že není snadné najít francouzského padoucha, který by nepůsobil směšně, a dospěli k závěru, že toto skutečně není třeba vidět podruhé - pokud tedy nechcete extra vidět Pierce Brosnana v echt klišé kovbojském kostýmu s nalepenými pejzy a knírem:) 50%
  Kdy jindy sepsat komentář k tomuhle seriálu než v den inaugurace prezidenta, jenž střídá ve funkci osobu, která z amerického prezidenství udělala live verzi House of Cards?:) Nebo minimálně jeho poslední řady, která byla už totálně WTF... Kevin Spacey a Robin Wright jsou nepochybně skvělí herci, ale jak se ukázalo, bez showrunnera Beau Willimona to sami neutáhli. Takže vzato stručně - první dvě řady jsou geniální, poslední záběr druhé řady byl zcela "mindblowing". Když se ve třetí začal děj rozplizávat kolem Douga Stampera a jeho lavírování, začalo to drhnout, a zhoršovalo se to s přibývajícím "creepy" vlivem jistého životopisce. Čtvrtá řada byla víc o blouznění Franka Underwooda než o čemkoliv jiném, a nejsvětlejším místem byl prezident Petrov. Pátou řadu už v zásadě držela jen tehdy aktuální "skandální" linka se sociálními sítěmi. Ano, přišel sice i silný "záporák" guvernér Conway (a jeho online dokonalá rodinka), ale cirkus, jakým se Underwoodovi snažili zachránit volební výsledek, byl už úplně mimo. No a pak se to stalo... Me Too, děsivá zjištění ohledně Kevina Spaceyho, a jeho rázný konec... a ukrutně zoufalá snaha vyplnit prázdno, které po něm zůstalo. Kdo jiný než Netflix, který "drží prst na tepu doby", takže neváhá obsadit do historického seriálu z Británie nejen černošského hlavního hrdinu, ale i královnu anglickou, by mohl dospět k závěru, že to pravé bude najednou otočit kormidlo na GIRL POWER? Jo to jak poslední řada Ally McBeal - najednou úplně nové postavy, tvářící se, jako by u všeho byly od začátku, a tady navíc ještě srabácké odklizení Franka Underwooda někde v pauze mezi pátou a šestou řadou, výsledkem čehož je nevyhnutelně "Hamlet bez Hamleta":) A pokud mi někdo bude schopen vysvětlit, proč musela poslední řada skončit po osmi epizodách, naprosto uprostřed děje, kdy se neuzavřela snad ani jediná dějová linka, ale naopak bylo dokonale relevantní začít se ujišťovat, že tohle byl opravdu, ale opravdu konec, tak dostane moje doporučení do PR týmu ANO. Takže si to shrňme - první dvě řady byly fascinujícím a i formálně nápaditým příběhem psychopata deroucího se všemožnými intrikami k moci (při zachovávání sluníčkového veřejného profilu). Od třetí začal sešup dolů, v páté byl zoufale vidět i úpadek výpravy (některé scény na balkóně Bílého domu úplně křičely "polystyrén!"), a šestá to naprosto zabila. Měla sice ztíženou situaci, ale takovýhle konec nekonec si House of Cards nezasloužil... Seriál jako celek, no, asi zvládne udržet červenou zónu, ale pokud můžete, nedívejte se na jeho druhou polovinu:) 70% a to tak, že těsně.
  Ano, jsou to grotesky neukotvené v realitě, ale za prvé: vypadá to neporovnatelně lépe než třeba Berta A Ufo, a za druhé: není to takové WTF jako Sedmives (nebo i ta Berta A Ufo), jednotlivé díly (i celé řady) jdou odněkud někam a drží se v rovině "je to pohádka o Bílé paní v současnosti, která podporuje dětskou fantazii"), a asi jsem divný, ale nevšiml jsem si, že by Martha Issová měla jako vypravěčka/dabérka nějaká slabá místa. A tu písničku z hlavy jen tak nedostanete:P I když, je potřeba ocenit, že si z ní nebudete chtít fyzicky ublížit:) 70%
  Jedno jestli máte doma kluky nebo holky, Bořek Šikula to prostě zvládne zabavit všechno:) Vy byste sice strašáka Huga už dávno vzali lopatou a spálili, a pana Moudrého za jeho styl obstarávání veřejných zakázek na stavební práce zavřeli, ale pamatujte, vy máte jen hlídat, jestli se tam nedějí nějaké mezilidské zrůdnosti, které by z Vašich dětí vychovaly asociální narcisty bez empatie, a zpívat si s dětmi znělku:D Ne, vážně, samozřejmě vznikly propracovanější a výchovnější záležitosti a je to schématické až hanba, ale když už nic jiného, je to nezávadné. Což třeba o takovém Požárníku Samovi říct nejde. Mnohem radši mám Červeného Traktůrka, ale Bořek taky ujde. 70%
  Průměrný "celovečerní" Bořek... kdyby nebylo Sira Eltona Johna!!:D Ale vážně - Elton John je tam spíš jako takový running gag, všechno ostatní je při starém. Stopáž je natažená prakticky jen tím, kolik práce je na Bořka (a jeho "kolegyni" Týnu) navaleno. Příběh o dvojčeti by byl v podstatě podraz, ale je pravda, že tehy běžel Bořek cca třetím rokem, takže se to ještě dalo omluvit:) Je to pohodovka na Vánoce, která neurazí a děti na socio-emočním vývoji neohrozí, takže 70%.
  Původní komentář z 10. 2. 2003: Hodnotit můžu jenom knížku, která byla dokonalá, ale nevěřím tomu, že by to někdo zbodal. Dotáhněte to někdo do televize, prosííííííííím !!!!!!!!! Aktuální z 30. 12. 2020: No luck there, nikdo moje adolescentně nadšené, bezobsažné tužby nevyslyšel. A řeknu Vám, je to zvláštní pocit, dohnat si rest po nějakých 17, 18 letech;) V mezidobí jsem si alespoň ujasnil časovou souslednost a reálie, takže mi došlo, že moje obavy o kvalitu seriálu byly celkem liché, protože ve skutečnosti Gaiman nejdříve dal dohromady seriál (jakože se krom scénáře skutečně dost podílel i na jeho výrobě), a až potom to zdrcnul do svého prvního sólového románu. Pro hodnocení si vypůjčím slova, která zazní v samotném seriálu: Docela dobré, za daných okolností. Je potřeba vzít do úvahy, že jde o televizní seriál z poloviny devadesátých let, čemuž odpovídá zejména technická stránka věci. Zejména zvuk a světla jsou takové "meh", jak se hezky česky říká. Ale na možnosti daného média (byť šlo o produkci pro BBC2) je to skutečně dost slušné, pokud jde o kostýmy, tajuplná zákoutí, podzemní chodby, scény se zvířaty atd. Ale samozřejmě se třeba Pohyblivý trh nemohl natáčet v Harrod's;) Příběh skvělý a skvěle ztvárněný, Richard i Dvířka jsou výborní (Laura Fraser je taková ta milá hezká Britka, které všichni milujeme, a kterých je tak málo:)), pan Vandemar vypadá jak brácha Vinnieho Jonese, a pokud jde o pana Croupa a de Carabase, mají zvláštně rozporuplné výkony - někdy jsou perfektní, jindy mi přišli jako castingový omyl roku, přehrávající a neladící s postavami, které mají představovat. Ale to může být problém mých představ, že ano. Nicméně už zmíněný Trh bych si představoval víc středověký a míň jako z Demilition Mana;) A je potřeba se ještě vrátit k tomu, že je to seriál z půlky devadesátek - tomu naprosto odpovídá titulková sekvence, Carabasovy vlasy, a taky značně experimentální hudba - ale když u ní vidíte jméno Brian Eno, nemělo by Vás to až tak udivit:) V titulcích nejde mluvit o hudbě, jsou to takové zvláštní zvuky z jiného světa (trochu mi to připomnělo první XCom z roku 1993), což svým způsobem dává smysl z hlediska atmosféry, ale ne přitažení diváka. Vzpomeňte si na o pár let mladší Buffy nebo na Charmed/Čarodějky. A taky se musí bonznout, že na úvod každé epizody mluví (obvykle Richard) nějaká postava před kamerou na pozadí vlnící se černo-jantarové mapy londýnského metra, obraz se občas zasekne a zvuk pokračuje, čili máte dojem, že sledujete něco fakt divného, co evokuje nějaké mysteriózní sci-fi ze sedmdesátých let:) Možná že to byl důvod, proč se skončilo na šesti dílech, i když jsou tu linky, které jasně naznačovaly pokračování. Anyway v některých konkrétních interiérech jsem měl zase pocit, že se někdo pokoušel v té předlouhé mezeře mezi roky 1989 a 2005 připomenout divákům Doctora Who - když si k tomu připomeneme pro změnu my z dnešní doby, že Islingtona hraje Peter Capaldi neboli Dvanáctý Doktor, tak je jasné, že se vesmír zacyklil anebo to celé je jeden z těch zednářských plánů na ovládnutí myslí lidí:D Každopádně je to věc, kterou jde doporučit všem fanouškům Gaimana, i když ti mladší budou asi u toho chudého zrnitého vizuálu trpět:) Navíc to dáte (když pominu shánění a přípravné práce s titulky, protože přízvuky i slovní zásoba jsou dost svébytné) za jeden večer sakumprásk celé... a pak Vám oči začnou švenkovat ke knihovně;) Závěr - osmdesátka je to taková velmi těsná. Do červené zóny ale Nikdykde určitě patří. A myslím, že když šli Američtí Bohové, že i tohle by se dalo citlivě provést se současnými možnostmi. Byl bych na výsledek velice zvědavý;) 70%
  Snaha o přebudování kapitalismu směrem vlevo nikdy nebyla tak zábavná jako když na pomezí mezi hospodářskou krizí a nástupem Říše Martin Frič dirigoval geniální duo V+W:) Humor, zpěv, satira všech stran (byť té cílené doleva je méně), u mě prostě klasika nejen kvůli "maslostroji" a gagu na plošině. 80%
  Životní osud, který si o zfilmování říká i bez všelijakých dramatizačních kliček - Morten Tyldum s Grahamem Moorem je nicméně i tak dodali (a že jich nebylo málo), a vzhledem k velmi slušnému řemeslu v technických kategoriích a Cumberbatchově herecké exhibici (bohužel opět v roli geniálního geeka a sociálního retarda, takže se místy neubráníte dojmu, že sledujete Sherlocka) není moc důvod k hanopisům. A pokud tehdy šly řeči o jakési gay lobby, myslím, že ve srovnání s dnešní nebinární "kenslkalčurní" vlnou, měnící pravidla pro udělování Oscarů, je Kód Enigmy naprosto v pořádku jsoucí historicko sociální apel:) 80%
  Perfektní konverzační záležitost, o jejíž reálnosti lze samozřejmě s úspěchem pochybovat, ale která klade velice zajímavé otázky a poskytuje divákovi trochu jiný náhled na "nedotknutelné" postavy naší historie, než jaký se tradičně "nosí". Za to mám Pavla Kosatíka velice rád, a jelikož "to" zde doprovodily skvělé výkony ústřední dvojice, pak si jen říkám, jestli by nestálo za to zfilmovat celé skutečné (nebo "skutečné"?;)) Hovory s TGM. 80%
  Karel Janák ve Vánočním vydání potřetí a opět vcelku slušně. Z jeho pohádek má tato asi nejzajímavější příběh, a drobné dějové nedorazy se o chvíli později obratně vysvětlují. Jen si ještě trochu vytříbit vkus na vhodnost některých humorů, čili si v podstatě zodpovědět otázku, jestli točí pohádku pro celou rodinu nebo prvoplánovou komedii, a bude to fajné. Jinak výborné obsazení, kostýmy, výprava a technické disciplíny vůbec (dokonce i Skylla jménem trikový drak byla úspěšně obepluta). Velmi solidních 70%.
  Dnes již ostřílený matador "žánru" vánočních pohádek Karel Janák vyrazil do vod zahraniční koprodukce, a přivedl na scénu německou vrchnost (Leonie Brill, česky hovořící hlasem Mariky Šoposké), nádherné kostýmy, v rámci pohádkového žánru velice hezky hrající hereckou sestavu (aby ne, Tereza Ramba, bratři Hádkové i Vojtěch Kotek umí i složitější než jednorozměrné role, a Ondřej Sokol je komik přímo excelentní), a pak bohužel i děj stojící na jedné jediné mechanice, která tradičně "po česku" funguje tak nějak na náhodu. Hvězdy tak někdy září, někdy se v blízkosti lásky dobíjejí, a někdy holt zase ne, a odolnější bílí trpaslíci skomírají dříve než hvězdy, které mají hasnout rychleji (přitom nebýt jedné věty, která s tou myšlenkou větší odolnosti přichází, byla by ta podivnost výrazně menší). Ale nejvtipnější je zrození lásky mezi hvězdami v samotném závěru, které je takové blik blik otočka, protože přece tak to v životě funguje:D Vznikly u nás mnohem příšernější pohádky (třeba z doby před víc jak dekádou pár dní před Vánocemi Českou televizí opět na světlo vytažená Kouzla Králů nebo pár let starý Kouzelník Žito, OMG) a Karel Janák zatím vždy vytvořil velmi slušné kousky. Ale pořád je to spíš ten jednooký, který je mezi slepými králem. Našlápnuto je slušně, tak snad to příště vyjde se vším všudy. Červenou tomu dám, ale přirovnáním ke Stardustu s jeho krásně spletitým dějem se jen směju. 70%
  Anděl Páně po deseti (skoro) letech už není natočen podle scénáře Lucie Konášové, ale samotného Jiřího Stracha a Marka Epsteina. Druhý z pánů nějakým záhadným způsobem dokáže už léta přesvědčovat zástupy lidí o tom, že je dobrý scénárista, což je zázrak hodný nebeského panstva s Jiřím Bartoškou v čele. Není náhoda, že Šťastného Smolaře pana režiséra Stracha a pana scénáristy Epsteina jsem nehodnotil zrovna nadšeně. Ale zpět k Andělům. Jak jsem na prvním dílu oceňoval jeho atmosféru a ducha, který přebíjel nemálo formálních nedostatků, tady je situace naprosto opačná. Nádherná kamera, kulisy, světla, kostýmy, hudba, pochopitelně obsazení, jemuž vévodí perfektně sladěné duo Trojan - Dvořák... "jenom" ten příběh je tak nějak podivně poskládaný (a vůbec nechápu smysl scény s poutí hrdinů přes hory a doly do Českého Krumlova), obývaný hrdiny, jejichž jednání se nedá hodnotit česky, ale pouze anglickým WTF. Nejlepším vtipem, který je s druhým dílem Anděla Páně spojen, je několik let starý rozhovor s Vicou Kerekes, v němž se kriticky stavěla ke svým rolím řekněme spíše vizuálního doplňku na plátně/obrazovce:) Tady nemá smysl hledat hlubší smysl (yes, pun intended) v tom, že arcizloduch je ateista, nebo dumat o tom, co nám chce básník říci příběhem o sázce anděla a čerta, kdo z nich se dostane žádoucí zrzce minimálně pod živůtek. To by totiž musely dávat smysl i další věci, ale takhle to budou další výplody z generátoru náhodných myšlenek bez nějakého záměru;) Je až s podivem, že i tak se mi nechce Anděla Páně 2 potopit. Nějakým kouzlem jsem si od jeho uvedení v kinech, kdy jsem film prvně viděl, do dneška, kdy ho vysílala ČT, zapamatoval silněji to lepší, a moje výhrady jaksi vyvanuly. Teď jsou zpět v plné síle (a potvrdilo se mi, že jsem si nic nezkreslil), ale i tak nějak se cítím po závěru s "povinnou" moralitou a zpěvem Lucie Bílé příjemně, byť vrtím hlavou nad tím, co se to s tím příběhem proboha;) stalo... 60%
  Ehm... nutno uznat, že laťka nastavená King Skate byla hodně, hodně vysoko, takže se není co divit, že zůstala nepřekonána. Ale že to bude takový rozdíl, to je poněkud zklamání, to si řekněme upřímně. Písně Mekyho Žbirky mám velmi rád, a online koncert z jeho obýváku během jarní vlny Covidu, který jsme s manželkou ne viděli, ale zažili, v našem obýváku (a s námi skoro dvacet tisíc lidí;)), řadím mezi jedny z nejpozitivnějších zážitků nejen tohoto roku:) To ovšem nemůže nic změnit na tom, že hype, který uvedení Mekyho předcházel, byl řekněme značně nadsazený. Nepochybuji o tom, že ŠŠ skutečně žil vedle Mira Žbirky, a že ten tak ze svého života ukázal leccos, co bychom jinak neviděli. Ale i tak pokud jde o hlavního protagonistu, jede film docela po povrchu. Ty proklamované hluboce osobní momenty jako turné po narození dcery a s tím spojené vnitřní výčitky, nebo nehoda Mariky Gombitové, to jsou skutečně jen okamžiky, a nic z nich nevyplývá, režisér po nich nejde, neptá se. A když přijde řeč na smrt bratra Jasona, je to sice silné, ale "krapet" mi na tom vadí, že z ničeho ani náznakem neplyne, že má Žbirka ještě jednoho bratra (Tonyho). Nejzajímavější tak jsou hodnocení týchž věcí Mekyho někdejšími souputníky, zejména Laco Lučeničem. Tam je napětí, tam je konflikt - ale také určité vyrovnání. Ale aby to nevyznělo zbytečně negativně - Meky je dobře natočený dokument, a nejdůležitější je jeho vzkaz světu - zpráva o životě chlapíka, pro kterého je hudba naprosto neoddělitelnou součástí jeho existence, a který se nechystá usnout na vavřínech za žádných okolností. A který v životě všechno neudělal dobře, ale přesto z něj máte pocit, že dosáhl svého štěstí, že je za něj vděčný, a že se chce o něj podělit i s vámi. Tím způsobem, kterému nejlíp rozumí - hudbou a písněmi. Dobrá nálada zaručena, 80 minut uteče jako nic. Ale není to žádná dokumentární bomba. 70% pro film, když si odmyslím jeho objekt.