text: Žil byl jeden zloskřet, nikoho a nic na světě neměl rád. Jeho osobní život byl chudý a plochý, jen si vytrhával chlupy z nosu, sázel sportku a záviděl všechno všem. Rád prokusoval parkujícím autům pneumatiky, byla to jeho osobní válka proti bohatcům a buržoazii.
  Jednoho dne se zamiloval do kolegyně z práce, nebyla to sice žádná královna krásy, ale co mu zbývalo. Už si prostě potřeboval zajezdit.
  Ona však k jeho nemalému vzteku byla až chorobně puritánská, byla uctívačkou Odina a jakožto vdaná ženská měla určité mantinely, za které ho nechtěla pustit.
  Jedné omamné zářijové noci mu sice pod hvězdami vylízala levé ucho tak vášnivě, až z toho starý pán málem dostal infarkt, ale jsou prý věci, které může dovolit jen svému pasákovi.
  Tak se měli tajně rádi, byli z toho nešťastní a když se viděli, tak byli chvíli šťastní.
  Nakonec si řekli, že takhle už to dál nepůjde a skoncovali to, sáhli si na život, v hotelovém pokoji na manželské posteli napůl vypili sklenici nepasterizovaného kozího mléka. Umřeli pak v hrozných křečích, držíc se za ruce.