text: Śrīmad-bhāgavatam 9.6.35-36
  īje — uctíval; ca — i; yajñam — Pána obětí; kratubhiḥ — velkými obřady; ātma-vit — díky seberealizaci plně při vědomí; bhūri-dakṣiṇaiḥ — velkými dary brāhmaṇům; sarva-deva-mayam — který zahrnuje všechny polobohy; devam — Pána; sarva-ātmakam — Nadduši každého; ati-indriyam — transcendentálního; dravyam — složky; mantraḥ — recitování védských hymnů; vidhiḥ — usměrňující zásady; yajñaḥ — uctívání; yajamānaḥ — konatel; tathā — s; ṛtvijaḥ — kněží; dharmaḥ — náboženské zásady; deśaḥ — země; ca — a; kālaḥ — čas; ca — také; sarvam — vše; etat — to vše; yat — to, co je; ātmakam — příznivé pro seberealizaci.
  Nejvyšší Osobnost Božství se neliší od příznivých aspektů velkých obětí, jimiž jsou složky oběti, recitace védských hymnů, usměrňující zásady, konatel, kněží, výsledky oběti, obětní aréna a doba obětování. Māndhātā znal principy seberealizace, a proto uctíval Nejvyšší Duši, Nejvyšší Osobnost Božství, Pána Viṣṇua, jenž zahrnuje všechny polobohy. Rozdával také velké dary brāhmaṇům, a tak prováděl yajñu, aby uctil Pána.