text: Následování špatných lidí | Má tvorba
  Následování špatných lidí
  7. července 2016 v 9:41	| Ginger White	| Má maličkost
  Slíbila jsem další článek, který se dotýká důvěrněji mého života, a i když o tom píši nerada, doufám, že mladším (možná i starším) čtenářům poslouží jako odstrašující případ.
  Vše začalo, když jsem pomalu vstupovala do puberty. Neměla jsem takovou tu klasickou pubertu, kdy je hlavní postoj vzdor vůči rodičům a škole. Ne to ne. Byla jsem v pohodě. Ve škole jsem měla dobré známky, i když jsem na to celkem kašlala a doma jsem měla celkem dobré vztahy. I když zrovna moc času jsem tam netrávila.
  Někde jsem už psala, že jsem měla problémy najít si přátele mezi vrstevníky. Možná, že to bylo mou ješitností a egoismem.. nebo možná že jsem se málo snažila, já nevím. Ve stejném věku jsem měla jen jednu kamarádku a jednoho kamaráda, kterým jsem skutečně důvěřovala. A tak to vlastně začalo. Protože kolem sebe potřebuji mít lidi, přestože samotu miluji. Chtěla jsem někam zapadnout, někam patřit. Doma se o mě moc nezajímali (promiň mamko a tatí) a já potřebovala získat alespoň někde trochu pozornosti. Vlastně si ani úplně neuvědomuji, jak jsme se do dané party s kamarádkou dostaly. Nevím, jestli jsme působily tak sympaticky a nebo jsme jen "dolejzaly", dokud to ostatní nevzdali. Fakt nevím. Spíš to druhé.
  Nicméně jsme se dostaly mezi ty starší a byla to pro mě možná něco jako pocta? Byla jsem hloupá. Teď to vidím. Nicméně většinu času jsem začala trávit typickým flákáním. Začala jsem kouřit (nevím, co jsem si tím chtěla dokázat) a také pít. Stupňovalo se to a stupňovalo. Sem tam pak přišly nějaké lehčí drogy a nakonec i problémy se zákonem. Nevím, kolikrát mě chytili. Třikrát, čtyřikrát.. Došlo to tak daleko, že pokud policie věděla, že jde ven naše skupina, jezdili nás kontrolovat, když věděli, kde jsme.
  Nenáviděla jsem se za to, jaká jsem. Za to období jsem zažila opravdu ošklivé věci a viděla jsem na vlastní oči, jak se lidé ničí. Možná, že jsem se ničila také. Měla jsem ale pocit, že všechno držím pevně pod kontrolou. Třeba má takový pocit ale každý v téhle situaci.. Nepleťte si to však. Nebyli jsme takoví ti klasičtí pubertální feťáci, alkoholici a průšviháři. Jak vypadal náš den? Všichni jsme (většinou) šli do školy, kde nikdo z nás žádné větší problémy neměl. Možná někdy trochu prořízlejší pusu, ale učitelé nás měli rádi. Po škole jsme se sešli, nakoupili nějaký ten alkohol a cigarety a šli jsme si někam sednout ven. Vedli jsme dlouhé debaty o životě a o všem kolem. Dodnes si myslím, že to byly inteligentní rozhovory. Dokonce jsme při popíjení hráli šachy nebo jsme přinesli kytary a jen tak si hráli až do noci... Bylo na tom něco kouzelného a romantického... Zapomínali jsme na realitu a všechny starosti kolem.
  Sem tam mám i hezké vzpomínky na toto ztracené období, ale pokud bych se měla vrátit, asi bych do toho znovu nešla. Všechny ty problémy kolem, starosti, které jsem přidělávala rodině a nakonec i to, že se dodnes potýkám s následky. Je mi i smutno, když vidím, jak většina z nás skončila (já jsem na tom dobře). Věřte mi, nejsou to hezké osudy a je opravdu smutné se dívat, jak se ti inteligentní lidé, kteří ano, měli dokonce i velký potenciál, ztrácí v temnotě, z které se těžko dostává ven. Nejsem v kontaktu téměř s nikým z nich. Dodnes přemýšlím, proč jsem se nechala tak lehce vtáhnout mezi tyto lidi a jaké by to bylo, kdybych to neudělala.
  Pokud toto čte někdo mladší, kdo je ještě na škole, zamyslete se. Já vím, že existuje spousta rozumných lidí a o moc rozumnějších, než jsem byla já v té době. Přesto chci upozornit na to, že je nejlepší být sám sebou, nenechat se do ničeho tlačit a rozhodně ne z toho důvodu, aby jste se zavděčili někomu jinému. I když se to v tu chvíli tak nezdá, je to hloupost, které byste mohli nakonec litovat. A to nejdůležitější. NEBERTE DROGY! Cigarety, alkohol.. to je na každém z vás. I když je lepší se vyhnout i tomu. Ale myslím tím jiné drogy, ať se jedná o LSD, houbičky, crack nebo třeba něco tvrdšího. Viděla jsem tolik zmařených osudů a nepřála bych to nikomu..
  Tak jo. Nevím, jestli to někdo dočetl až do konce. Pokud ano, doufám, že se z toho dá něco si odnést a nejen to, že jsem idiot, který to tenkrát tak trochu podělal..
  Díky všem, co si toto přečetli. Věřte nebo ne, cítím se lépe, když to ze sebe vypíši.
  Vaše "chybydělající" Ginger White.
  1 Joina | Web | 8. července 2016 v 11:58 | Reagovat
  Však pár přátel stačí, nepotřebuješ jich milion.
  Osm let jsem chodila na střední kde se pilo, drogovalo, kouřila, rok od roku horší a já se tomu ubránila a většina spolužaček, které byli takové jako já, se tomu lehce poddaly.
  Je lepší mít vlastní rozum a né se držet jenom nějakých lidí, když tě na něco lákají... Nestojí to přeci za žádné problémy.
  2 Ginger White | Web | 8. července 2016 v 13:34 | Reagovat
  [1]: Tak to ti závidím, že jsi odolala. Já byla hloupá a teď už to vidím také. Mám svůj rozum a tím se řídím a myslím, že vlastními chybami jsem se hodně naučila. :)
  3 Lady de Vampire Victoria | Web | 8. července 2016 v 21:18 | Reagovat
  Jo o tom bych mohla vyprávět...už rok neberu....
  4 Lady de Vampire Victoria | Web | 9. července 2016 v 11:54 | Reagovat
  já též..spřátelíš?
  5 Xira | E-mail | Web | 14. srpna 2016 v 15:48 | Reagovat
  Moje minulost je až na pár detailů skoro stejná jako ta tvoje, proto je dnes ze mě někdo, čím jsem dnes.