text: A jiný za nikdy neuskutečněnou demolicí železobetonové Labské boudy v Krkonoších (dokončené v roce 1975 na místě vyhořelého dřevěného hostince). Do zcela jiné kategorie zase patří dlouholetá debata o možném odstranění (a přestěhování) nádraží z centra Brna, proti čemuž podstatná část Brňanů protestuje.
  Všechny destrukční plány totiž vždy končí na otázce, kdo to zaplatí, na úkor čeho a co jiného bude na uvolněné parcele stát. Nejčerstvější demoliční úmysly jsou hlášeny z Prahy a z Karlových Varů. V hlavním městě se jedná o někdejší Dům dětí vybudovaný v 60. letech v areálu Nejvyššího purkrabství na Pražském hradě, v západočeské lázeňské metropoli se zase začalo před volbami mluvit o možnosti zbourání chátrající Vřídelní kolonády, postavené v 70. letech na místě staré kolonády slavných vídeňských architektů Fellnera a Helmera.
  Něco jiného je ale drobný objekt na Pražském hradě a něco jiného podstatně rozměrnější v samém centru nejslavnějšího lázeňského města. A je také rozdíl mezi předvolební rétorikou a skutečnou odvahou poslat na místo demoliční čety a vyčlenit na to i peníze. Tak daleko to totiž nikdy nedojde. Jen když už není zbytí.