text: Zeměměřič - článek id=2273
  Praha (28. 6. 2006): Na ČVUT začínaly státní závěrečné zkoušky (SZZ) až v 9 hodin. Profesor Aleš Čepek to zdůvodňoval tím, aby mimopražští měli rozumnou šanci se dostavit. Když jsem ale viděl rozpis komisí, kde dvakrát byli jen tři diplomanti na celý den, myslím si, že by SZZ při dřívějším začátku skončily hned dopoledne, a to by asi bylo nevhodné. »O tom, že někteří diplomanti vypadnou, jsem se dozvěděl na poslední chvíli a týden před státnicemi už komise měnit nejde«, řekl mi Aleš, když jsem mu chytře radil, že měl nějakou komisi zrušit a studenty rozdělit jinam.
  V Praze na G+K se začíná zkouška obhajobou - představením diplomové práce, pak následuje čtení posudků, dotazy komise a reakce diplomanta. Až potom přicházejí tři otázky z odborných předmětů, na které odpovídá student bez přípravy. Celá zkouška trvá hodinu a půl. Než tajemník přivede zkoušeného, vždy se předseda komise domluví se členy komise, kdo bude co zkoušet a členové si upřesní i téma dotazu, aby se náhodou otázky nějak nepřekrývaly.
  První diplomová práce, u jejíž obhajoby jsem byl přítomen, pojednávala o GIS památkových objektů Jihočeského kraje. Představila ji Jaroslava, která má šanci na červený diplom. K diplomce měli ing. Pešek a ing. Poláček dotaz, zda je webová prezentace diplomky optimalizována jen na nějaký konkrétní prohlížeč nebo je použitelná i pro méně rozšířené browsery. Diplomantka zkoušela jen 3 nejrozšířenější. Napadl mě dotaz na Jíru Poláčka, předsedu zkušební komise a jinak ředitele sekce centrální databáze na ČÚZK, jestli i dálkový přístup do ISKN je optimalizován na více prohlížečů nebo jen na některé. To ale ke státnicím nepatří.
  Mezitím ing. Šafář trápil studentku s »vyšší«. Otázka snad ani nebyla těžká, ale jednoduchou geodézii musí mít každý pořádně urovnanou v hlavě, jasně naznačil odborník z praxe. Doc. Mikšovský se zeptal na kartografická zobrazení.
  Já si mezitím prohlížel diplomovou práci Filipa, která se zabývala Problematikou skenování historických map a jejich následné prezentace na internetu. Zde mě zaujal experiment s Aretinovou mapou, která byla georeferencována do S-JTSK a doplněna o vrstvy vodstva, administrativní hranice a různá sídla. Zobrazením všech těchto vrstev byla patrna různá míra ztotožnění, která byla odlišná podle lokalit a hlavně odvislá od malého počtu identických bodů (jen 8). K mému překvapení použitá říční síť vůbec neobsahovala Metuji (nebo byla mimo výřez ukázky). Diplomant svoji práci umístil na mapserver.fsv.cvut.cz a je to koncipováno tak, aby se mohla rozrůstat o další mapy. Nyní je jich pouze 13! Toto by mohl být jeden střípek do mozaiky zamýšleného serveru prezentujícího kartografii, jehož přípravu za jednu skupinu koordinuje docent Mikšovský. Po mé účasti na přípravné schůzce této skupiny však zapojení studentů a georeferencování historických map nedávám naději. To jsem ale od státnic opět odběhl stranou.
  Vedoucí Filipovy diplomové práce ing. Jiří Cajthaml mi upřesnil, že data říční sítě jsou volně šiřitelná a nepříliš valné úrovně, a to tedy může vysvětlovat absenci Metuje. Tímto vzkazuji: »Jirko, proč jako vedoucí diplomky nedohlídneš, abyste sehnali data korektní? Vždyť takto to degraduje práci a jako polotovar to bude na webu mást návštěvníky. Přeci nemůže být problém sehnat pro diplomku říční síť zdarma třeba ze ZABAGED.« Porovnání Aretinovy mapy se skutečností ani nebylo v zadání práce a Filip si to tam doplnil jako bonbónek, což jsem ocenil. Třeba to byla jeho poslední příležitost si hrát. V zaměstnání na to už nebude mít čas.
  Jaroslava dostala z GISů od Jíry 1, z kartografie taky 1 a ing. Šafář dal za 2. Bylo to na červený diplom. Přístroj na měření refrakce nedal ale ing. Šafářovi spát a dlouho po zkoušení ještě členové komise vymýšleli, jak by takový přístroj mohl vypadat. Pan kolega Šafář přidal k dobru i příhodu, kdy geodet vyběhne do terénu, změří si 35 identických bodů a z nich si vybere jen 3 body, které se mu hodí do transformace s tím, že tak se to učil na ČVUT. To už veselé nebylo. Šel jsem se podívat k další komisi.
  Zde se ještě zkoušelo. Byli asi o 20 minut opoždění a ing. Pavel Žofka zrovna trápil studentku Lenku z PÚ. Dal jí horší 2, z kartografie to bylo také za 2 a diplomka za 1. Profesor Bohuslav Veverka mi vysvětlil původ exotického příjmení studentky. Ještě že to byla Tanzanie. Ghana by jí třeba po naší porážce ve fotbale mohla být u Bohouše osudná.
  Na tuto komisi čeká dnes 5 lidí a budou zde dlouho do odpoledne, takže se sem ještě vrátím. Překvapilo mě, kolik je v komisi lidí. Ovoce na stole dělalo dojem svěžesti - jinde mají na stolech jen nějaké sušenky. Jsou tu otevřená všechna okna a venku je naštěstí zataženo. O běžící klimatizaci, jako mají třeba v učebnách v Plzni nebo u mé manželky na FAMU, si mohou jenom nechat zdát. Také prostředí na chodbách je pro státnice nedůstojné. Všude prach a špína a mezi tím poposedávají nažehlení diplomanti. »Probíhá zde rekonstrukce celé budovy. Až budeme dostávat na jednoho studenta stejné dotace jako jinde, možná budeme mít možnost vytvořit jim i stejné podmínky!« zastal se ČVUT Aleš Čepek.
  Přešel jsem k další komisi na obhajobu práce Filtrace interferometrických dat - podrobné specifikace. Květa vystupovala perfektně a mně se jevila vidina dalšího červeného diplomu. Alespoň podle obhajoby. Vtipné mi přišlo, když tajemnice komise Palačinka četla oponentský posudek ve slovenštině. Tedy spíše se o to pokoušela. Netušil jsem, o čem je řeč a odhaduji, že nikdo z komise asi nedokázal diplomantu oponovat. Johny Ratiborský se svým přístupem k seriálu o zeměměřických památkách má pravdu - náš obor je opravdu široký. Musíme i nadále rvát na trhu práce další a další práci. Jen s blátem na holinkách už dlouho nevydržíme.
  Květa byla velmi přesvědčivá. Vyžádal jsem si od tajemnice další diplomky, ale Metóda posúdenia kvality interferogramu, navíc psaná ve slovenštině, se dočkala mého pouhého prolistování. Zajímavější by pro mě jistě byla již obhajovaná diplomová práce Ověření kvality katastrální mapy přepracované do DKM. Na vybraném území bylo provedeno přepracování stávající platné KM na formu DKM, včetně výběru vhodných identických bodů pro následné ověření kvality přepracování a zajištění homogenity polohopisu se stávajícím PPBP.
  Olga na této diplomce spolupracovala s VÚGTK, používala jejich MicroGEOS Nautil a pomocí transformace metodou kolokace transformovala rastrové soubory do S-JTSK. Poté zjišťovala odchylku v zobrazení identických linií ve výsledné rastrové mapě a nové verzi DKM. Transformaci rastrů pomocí kolokace (metoda VÚGTK, která byla představena na minulém Setkání geodetů) jsem v diplomce nějak nezachytil (nevím o tom vlastně nic pořádného, takže není divu). V závěru diplomky jsem se ale dočetl, že »transformace metodou kolokace pravděpodobně méně zkresluje rastrový soubor uvnitř mapového rámu«. To je přeci dobrý výsledek na tuto metodu i diplomku, ne?
  Ing. Karel Vach se zeptal Květy na ortofotomapy a mimo jiné i na jejich společenský význam. Tím Karel studentku dost zmátl. Docent Miroslav Hampacher byl asi s vyšší geodézií spokojen. Ing. Petr Polák se ptal na státní mapové dílo a studentka to uměla tak, že si předseda komise ing. Jiří Černohorský ze ZÚ spokojeně pokyvoval hlavou.
  U vedlejší komise č.1 byla ještě zkoušena Tereza ing. Karlem Bendou. Následoval volitelný předmět - PÚ a otázky ing. Josefa Vlasáka. Terezina diplomka Určování nadmořských výšek bodů v účelových sítí byla měřena ve Starém Městě pod Sněžníkem na vědeckovýzkumné účelové síti. Diplomantka porovnávala dosažené přesnosti a ekonomiku použitých technologických postupů. Ukázalo se, že nivelace je ve složitých terénních podmínkách neekonomická. Porovnatelnou přesnost má trigonometrické určování výšek, které je efektivnější. GPS měří převýšení k bodům, které byly určeny nivelací, takže tím je předem ovlivněna i přesnost tohoto jinak ekonomického měření. Takže žádné překvapení se nekonalo a Tereza diplomku obhájila za 2, z mapování i PÚ dostala 1, ale v geodézii měla občas výpadek. Podle předsedy ing. Radima Blažka to muselo být nervového původu.
  Po obědě jsem navštívil komisi č. 6 v zasedačce B914, které předsedal docent Jiří Šíma ze ZČU. Zasedačka byla jako jediná na straně budovy směrem ku Praze a tedy i směrem k slunci. Kromě diplomanta všichni seděli bez saka. I v košili s krátkým rukávem bylo strašné vedro. Naštěstí dnes bylo pod mrakem, ale už zkoušení v saku zasluhovalo obdiv. Diplomant Michal měl práci z IG s názvem Využitie geodetických metód pri monitoringu podzemních staveb. Je to třetí slovenština, se kterou se tu dnes setkávám. Michal se snažil konkrétně poukázat na nesmírné výhody zapojení geodetických měření do monitoringu podzemních staveb na konvergenčním profilu nového tunelu pod Vítkovem v Praze. Ing. Šíma se zeptal studenta na státní mapové dílo, což je téma podobné v ČR i SR. Odhadoval bych, že to bude mít za 2 a prohlížím si další diplomky. Sledování posunů na geologicky nestabilním podkladu metodou přesné nivelace vzniklo za pomocí měření ve firmě GeoNET. Diplomant nezapomněl v diplomce poděkovat také »Katastrálnímu úřadu České Republiky«. Škoda, že nepřipsal i jeho adresu, ale Petr bude jistě směřovat do sféry IG a tam je to jedno.
  Ing. Pospíšil se zatím zeptal Michala na metody vytyčení svislého směru a já si vzal další diplomovou práci. Týkala se Geodetického sledování zavěšené lávky pro pěší v Radotíně. Tu lávku znám a marně přemýšlím, kde jsem o tomto měření opravdu velmi nedávno něco četl? Bylo to v GAKO? Asi ne, vždyť Kamila diplomku dokončila teprve 21. května, což je před 5 týdny. Vychýlení 15metrového pylonu o 27 cm od svislice si pamatuji velmi dobře.
  Ing. Václav Šanda by dal Michalovi horší dvojku, docent Šíma zase lepší dvojku a ing. Pospíšil nekompromisně za 3. Předseda komise si posteskl nad dalším obrovským rozdílem mezi diplomovou prací, její prezentací a znalostmi v odborných specializacích. Je to dnes prý již několikátý případ. Já stále přemýšlím o té lávce. Zůstal jsem tedy u této komise i na obhajobu této práce o lávce v Radotíně.
  Kamila je sympatické děvče, její prezentace diplomky »odsejpá« a všichni z komise se zaujetím poslouchají. Text na slidech postupně nabíhá na plátno s malým předstihem, než o tom Kamila hovoří a je to dobré vodítko pro její slovní prezentaci. Umí mluvit a snad jen zbytečně často začíná větným spojením »Zde je vidět...«. Buď je zvyklá někde vystupovat nebo si toto vystoupení moc dobře připravila. Myš drží v ruce a oběma rukama si pomáhá v gestikulaci. Občas si ale musí myš položit na stůl, aby něco mohla ukázat kurzorem. V Plzni u státnic měli dálkový ovladač a studenti nebyli vystaveni takovémuto komickému počínání.
  Vedoucí práce ve svém posudku odhalil moji záhadu. Radotínská lávka byla prezentována na Česko-slovensko-polských geodetických dnech. Tak tam jsem to tedy viděl. Takovéto rozuzlení jsem opravdu nečekal. Naklonil se ke mně Vašek Šanda a šeptem se zeptal, co jsem dělal v Rožnově, že si nepamatuji tuto prezentaci, navíc přednesenou touto půvabnou studentkou. U několika členů komise, kteří to slyšeli, se objevil úsměv. Já si na Radotínskou lávku přeci pamatuji, jen dojem z přednášející mi asi v Rožnově přebila má sousedka u stolu - jistá ředitelka KÚ, ale to jsem na státnicích nechtěl podrobněji rozvádět.
  Docent Hampacher ve svém oponentském posudku chtěl vysvětlit nějaké vzorce a vytkl Kamile neověření stability stanoviska. Ukázalo se, že některé vzorce jsou špatně už v použité literatuře!
  U poslední komise právě zkoušel předseda resortu Jirku z pozemkových úprav. Vedoucí diplomky docent Michal se na mě usmíval a dokonce mi při mém vstupu do místnosti i mával. Upřímně řečeno mě to trochu vyvedlo z míry. V komisi jsem viděl i ing. Jiřího Kučeru, dobře vypadajícího důchodce. Naposledy dělal v ZÚ, ale já znám Jirku ještě z Kartografie Praha v období privatizace. Lákal mě na volné místo vedle sebe, ale zůstal jsem na židličkách u stěny. Ač jsem přišel přesně ve 14:30 hodin, netrefil jsem se na začátek prezentace diplomové práce a už probíhalo zkoušení. Komise pod vedením ing. Večeře se tedy nedržela časového harmonogramu. Ale vždyť už při obědě v akademické restauraci, kam nás pozval profesor Čepek a já mu tímto ještě znovu děkuji, se pan předseda vychloubal, že jejich zkušební komise už za dopoledne zvládla vyzkoušet 3 lidi, zatímco ostatní komise asi pouze dva.
  Ing. Večeře stále rozmlouvá s diplomantem o programu obnovy vesnice. Beru si Jirkovu diplomku a usmívám se, skoro jsem i vyprskl, ale nikdo si toho naštěstí asi nevšiml. Diplomka se jmenuje Současný stav digitalizace katastru nemovitostí. Nedodržení časového harmonogramu, název diplomky a hloubavé dotazy předsedy resortu - to vše mi ve své kombinaci nějak přišlo úsměvné.
  V diplomkách v Plzni jsem často viděl ve zdroji literatury citovaný také časopis Zeměměřič a Web Zeměměřiče. V Praze je tato diplomka první a asi bude i jediná, neboť jsem už všude byl a snad si i všechny diplomky alespoň prolistoval. V úvodu své práce Jirka píše, že »vláda KSČ poškodila nejenom katastrální operát, ale i celkově naši republiku«. Jirka to bude mít v hlavě asi správně srovnané a dále už na straně 7 poznamenává, že »koncepce digitalizace katastru by měla být, podle představ vedení ČÚZK, dokončena do konce roku 2006. Ukázalo se však, že tento termín dodržet nejde a tak se hledá termín nový, který lépe odhadne pracnost obnovy operátu«. Zajímavá je tabulka zhodnocení dosažených výsledků při digitalizaci (procentuelní dokončení digitalizace). Nejhůře si v celkové digitalizaci, ale vlastně i v převodu na DKM a KM-D, vede Praha a Středočeský kraj. Nejlépe je na tom kraj Zlínský a Olomoucký. Třeba Karlovarský kraj je celkově, ale i v KM-D zhruba v polovině a v DKM na místě třetím společně s Jihomoravským, Olomouckým a Zlínským. V DKM je nejlepší Liberecký kraj (38 % KM). Ze závěru práce si dovolím odcitovat: »Pokud budeme pospíchat na dokončení digitalizace celkového operátu KN, bude to jen na škodu kvality a následné údržby. Na druhou stranu zpomalování a odsouvání by bylo ještě horší, protože myšlenka digitalizace KN je velice důležitá pro efektivní a účelné vedení katastru v dalších letech«. Jiří došel na konkrétních katastrálních územích v okrese Trutnov k závěrům, že nejpřesnější metodou pro přepracování katastrálního operátu jsou KPÚ a nové mapování, ale zároveň jsou to i nejnáročnější metody. Naopak nejméně náročná je vektorizace KM, což je i metoda nejméně přesná a nezpřesňuje katastrální operát. Mám dojem, že v práci mělo jasněji zaznít, kterým směrem by se měl resort ubírat. Slova v závěru práce, které jsem si o pár řádků výše dovolil ocitovat, mi připadala, že »vlk se nažral a koza zůstala celá«. Přesto bych si rád někdy diplomku přečetl celou.
  Komise se poradila a Jirka Kučera udělil z kartografie 2, Karel Pavelka taky 2 a pan předseda 3. Diplomku měl však Jiří za 1. Hodnocení mi připadalo objektivní.
  Posledním u této komise je Martin. Měl nejhorší studijní průměry ze všech, kteří se objevili před touto komisí. Diplomka pojednává o památkových objektech v GIS na Praze 4. Ing. Johny Ratiborský položil stejnou otázku jako před pár dny v Plzni. Opět součtová konstanta a rozbor státnic (viz příští číslo) má asi pravdu - zkoušející mají své oblíbené otázky. Martin se docela držel.
  Vrátil jsem se ke komisi 3, kde se schylovalo ke zkoušení Lukáše. Komise zjistila, že musí sehnat docenta Vladimíra Vorla, aby vyzkoušel ekonomiku. Podotkl jsem, že Vláďa není zapsaný v této zkušební komisi a že bych mohl Lukáše vyzkoušet já, který také nejsem zapsán v seznamu komise, ale alespoň jsem přítomný. Bohouš Veverka s úsměvem vysvětluje, že docent Vorel je akreditovaný, což já nejsem a komise se jala domlouvat na výsledku SZZ studentky z Tanzanie, kterou zde zkoušeli ráno. Tajemník komise mezitím problém chybějícího pedagoga elegantně vyřešil.
  Lukáš během své prezentace stále držel desky, kde měl vytištěná všechna okna své prezentace, a občas do desek i nahlížel. Opravdu to vypadalo nepřesvědčivě a opět dávám za pravdu příspěvku organizace SZZ (který nám přetekl do příštího čísla Zeměměřiče). Lukáš se do své pomůcky rozhodně dívat neměl (a ani nemusel), ale asi si nevěřil.
  Byl jsem zvědavý na svoji jmenovkyni - studentku Petrovou, takže jsem se vrátil do komise č. 1 na vyhlášení výsledků. Všichni u této komise zkoušky udělali, ale pouze Tereza bude dál dělat geodézii, neboť »ji miluje«. Nejdříve dělala zeměměřickou průmyslovku, pak pracovala a pak šla na školu. Na stavbu ji prý ve firmě nepustí, neboť by si tam údajně neudržela u Ukrajinců autoritu, ale Terezu to tam strašně baví. Největší strach měli studenti u této komise z ing. Babického z KP v Litoměřicích, který je ale mile překvapil. I při slavnostním přípitku šampaňským bavila Tereza komisi historkami z měření na stavbě a zkouška tak lehce přešla v setkání kolegů. Konkrétně u této komise jdou tři čtvrtiny absolventů (i má jmenovkyně) mimo obor, takže se s nimi uvidíme asi už jen na promoci 12. září 2006 v 11:30 hodin v Betlémské kapli v Praze. Promoce bude společně s »pozemákama«, kteří nás určitě i tam zase převálcují.
  Celkem se u 6 komisí, kde podle rozvrhu mělo zasednout 48 zkoušejících a 6 tajemníků, sešlo i několik oponentů a hlavně 26 studentů. Všichni SZZ udělali, z toho bylo i několik červených diplomů. Co jsem viděl, tak zkoušející byli hodní, někteří možná úporní. Mám dojem, že jsem byl jediný za přísedící veřejnost a pokud jsem vám alespoň trošku státnice na pražské technice přiblížil, jsem tomu rád. Je s podivem, že ostatní studenti oboru Geodézie a kartografie Stavební fakulty ČVUT v Praze státní závěrečné zkoušky zcela ignorují.
  Po státnicích jsem ještě asi do 18 hodin diskutoval s profesorem Leošem Mervartem a prof. Alešem Čepkem o nově akreditovaném bakalářském a magisterském studijním oboru geoinformatika. Aleš měl na starosti tyto státní závěrečné zkoušky, takže jsem se ho zeptal, kdy budou diplomové práce také dostupné na internetu, jako to je třeba v Plzni. Na ČVUT prý není zavedena praxe zveřejňovat disertační práce, natož diplomové, takže ve vysokoškolském folklóru bude hrát Praha asi nejvyšší třídu. Jinak to byl docela náročný, ale pohodový den.