text: Venkovské stavení ctí původní i moderní atmosféru – Novinky.cz
  Usedlost tvoří tři budovy orientované do uzavřeného travnatého dvora. Obytné stavení si po rekonstrukci zachovalo – díky replikám oken a dveří – původní vzhled.
  Konstrukce: původní kamenná zeď, v křížení stodoly a obytné části vestavěná vnitřní zeď; půdní vestavba – nový vazníkový krov, skleněné příčky, dubová šatna vložená do prostoru jako průchozí příčka
  Podlahy: masivní dubová podlaha; technické místnosti, hygienické zázemí a zádveří – bílá stěrka beton-epox; stodola – kámen
  Vytápění: obytný objekt – elektrický kotel, podlahové topení a konvektory v nové části domu, radiátory a původní kachlová kamna v přízemí; výminek – podlahové topení se samostatným elektrickým kotlem, krb s krbovou vložkou
  Osazení otvorů: okna dřevěná s izol. dvojskly – repliky původních špaletových oken, střešní okna a balkónová výklopná okna Velux; dveře – původní vrata a dveře v kombinaci s replikami, v křížení obytného objektu se stodolou atypická velkoformátová okna a dveře s izol. dvojskly
  úterý 16. února 2016, 9:04
  Předmětem rekonstrukce vesnické usedlosti bylo rozšíření její obytné kapacity a zvýšení užitného komfortu pro celoroční využití.
  "Ústředním zadáním bylo vytvoření dvou soukromějších a zároveň vzájemně propojitelných obytných jednotek využívaných více generacemi. Samostatnost dvou bytů jsme ale na přání klientů vědomě porušili ponecháním jediné kuchyně. Obyvatelé se tak stále potkávají v původní světnici u kamen," vypráví Ing. arch. Ondřej Volný.
  Dvojice masivních dřevěných vrat naznačuje, kde bývala stodola. Dnes slouží jako společný relaxační prostor pro celou rodinu. Malá dvířka vpravo mezi stodolou a výminkem vedou do zahrady za stodolou.
  Každý má své soukromí, a přesto žijí pospolu – tak jak bývalo dříve obvyklé. Statek je tradičně uspořádán okolo vnitřního dvora s klasickým zápražím před hlavní obytnou budovou orientovanou k jihu.
  Tři objekty sestavené do písmene U uzavírá obvodová zeď se vstupními vraty a vytváří bezpečné zázemí zatravněného dvora.
  Z uzavřeného, téměř trojúhelníkového atria vedou do otevřené zadní zahrady malá dvířka vtisknutá mezi stodolu a bývalý výminek. Ideální rozložení objektů podtrhuje jejich citlivá rekonstrukce i funkční využití.
  Praktické rozdělení obytných ploch mezi generace vychází z fyziologických předpokladů – prarodiče využívají spodní úroveň původní chalupy, zatímco mladší generace s dítětem expanduje do podkroví a vestavby provedené do křížení chalupy a stávající stodoly.
  Rodina se stejně jako kdysi nejčastěji setkává v původní "světnici" – obytné kuchyni. Má krásnou novou podlahu ze smrkových prken a je vybavena v autentickém duchu.
  Z bývalého výminku se stala pracovna pána domu, pojatá v kontrastním moderním stylu. Její chloubou je moderní krb z černého plechu.
  "V křížení byla v přízemí umístěna vstupní hala se schodištěm, šatna, technická místnost, koupelna a dětský pokoj orientovaný prosklením do stodoly a východní zahrady.
  V prostoru půdy byla situována ložnice s koupelnou, ateliér a galerie, umožňující optické propojení se stodolou, vše provedeno v čisté kombinaci bílé s dubovými podlahami a skleněnými příčkami. Relativně malé podkroví jsme nezanesli nábytkem, ale soustředili jsme úložné prostory do průchozí šatny," popisuje nové dispozice architekt.
  Největší část dětského pokoje zaujímá volná hrací plocha. Směrem do zahrady vede nové "sedací" okno s hlubokým parapetem.
  "V původním obytném stavení zůstalo vše, jak bylo. Spíše konzervativní přístup prarodičů velel ponechat stavbě původní charakter. Lidé si nekupují chalupy proto, aby je proměnili v moderní budovu."
  Ateliér v podkroví. V půdním prostoru není mnoho nábytku, architekti kladli důraz hlavně na volnost a dostatek světla.
  Pobytové části v přízemí si tedy zachovaly podélnou dispozici, kde je za sebou řazena obývací místnost, kuchyně s jídelnou, zádveří a točité schodiště do podkroví, koupelna a ložnice.
  Aby prarodiče mohli hlídat vnouče i bez přítomnosti rodičů, je jejich ložnice propojena chodbou s dětským pokojem. Část přízemí přece jen prošla změnami, které však dispozici prospěly.
  Galerie v podkroví je obklopena prosklenými stěnami do ložnice a do stodoly. Světlo volně prochází interiérem a všechny prostory zůstávají v kontaktu.
  "Koupelna bývala vmáčknutá tam, kde jsou dnes točité schody. Křížení stodoly a obytné části bylo zastavěno i před rekonstrukcí, ale bez možnosti jakéhokoli využití. Snažili jsme se tedy prostor co nejvíc vyčistit a optimalizovat jeho funkčnost," dodává architekt.
  Zásadním úkolem pro architekty bylo přivést do domu světlo. Objekt byl původně dosti tmavý a majitelům šlo o maximální prosvětlení interiéru a jeho optické zvětšení.
  Konstrukce krovu se halí do obložení ze sádrokartonu, aby nerušila čistý kontrast dubového dřeva a hladkých bílých ploch.
  "Střešní okna jsme nechtěli plošně použít, protože by tříštila dojem z celého nádvoří. Nakonec jsme do ateliéru a ložnice v podkroví přivedli světlo ze severu. Galerie získala okno, které se dá vyklopit ven jako balkón a zvětšuje tak její prostor dynamizovaný diagonálně vloženými schody a skleněnými příčkami. Viditelné ze dvora je pouze jediné okno, kterým dopadá světlo do galerie a pokračuje skleněnou plochou v podlaze také do dětského pokoje. Samostatný výhled a vchod do zahrady zajišťuje dětskému království sedací okno, určené k lenošení u knížky," vypráví architekt.
  Podlahy a vybavení interiéru v celém podkroví byly vyrobeny na zakázku z dubového dřeva. Prosklená plocha v podlaze přivádí denní světlo shora do dětského pokoje.
  Napojení stodoly na obytnou část zachovává původní linii určenou dvojicí vrat, jež spojují vnitřní atrium se zadní zahradou. Dnes však dřívější užitná budova nepřipomíná svůj původní účel, ačkoliv prošla nejmenší rekonstrukcí.
  Kamenné obvodové zdi, krov i vrata byly ponechány a vyčištěny, prostor navíc získal na svěžesti novou kamennou podlahou a především vtipně řešenou střechou. Mezi krytinu z pálených tašek jsou vloženy jednotlivé plastové kousky, jež propouštějí dostatek světla a v letních měsících dovolují světelnou hru slunečních paprsků na modřínovém laťoví střešního podhledu.
  "Ze stodoly se podařilo udělat společenskou místnost pro dětské hry, rodinné posezení, oslavy a sledování filmů z pódia vzniklého zaizolováním schodiště vedoucího do sklípku pod stodolou," podotýká architekt.
  Jižní objekt usedlosti, bývalý výminek, byl přestavěn na pracovnu pána domu se samostatnou koupelnou a zahradní garáží. V půdním prostoru se časem počítá s přestavbou na pokoj pro hosty s vlastní koupelnou a vstupem.
  V koupelně v bývalém výminku architekti ponechali původní cihelnou klenbu a sladili ji s celkovým konceptem, založeným na kontrastu bílých ploch a kamenného zdiva.
  Historie přináší harmonii
  Vzhledem k tomu, že dům zatím není využíván celoročně, nevyplatilo se vsadit na moderní technologie. Celý obytný objekt je napojen na centrální elektrický kotel, který lze ovládat i na dálku.
  Zatímco moderní část domu přivádí teplo podlahovým topením a konvektory, v bytě prarodičů zůstaly klasické radiátory kombinované s kamny na dřevo. Světlo do interiéru – po celém vnitřním obvodu usedlosti – přivádějí repliky původních oken a do nitra domu se vstupuje dveřmi původními nebo jejich zdařilou imitací.
  "Snažili jsme se o spojení s historickou klasikou, která má uklidňující charakter a dokonalé proporce. Chtěli jsme maximálně uchovat to nejcennější v celém objektu – pocit, že se v bezpečném prostoru odehrává jiný svět než venku," říká architekt.
  Při rekonstrukci byl kladen důraz na moderní pojetí úprav a citlivý přístup k zachování původních prvků a celkového architektonického rázu i atmosféry. Měli jsme štěstí na investora, který pochopil kvality usedlosti a dal nám šanci je objevit, odkrýt a nezničit je," uzavírá.
  Nové dřevěné konstrukce a nová kamenná podlaha proměnily stodolu v atraktivní prostor. Děti sem mohou vejít prosklenou stěnou rovnou ze svého pokoje. Na místě původních schodů do sklípku vzniklo dřevěné pódium sloužící ke sledování filmů.
  Ing. arch. Ondřej Volný (1978)
  Vystudoval architekturu na univerzitě v Liberci, odbornou praxi získal v ateliérech 4A a Lennox v Praze, v r. 2008 založil spolu s architektkou Milenou Kubiszovou architektonický ateliér Skvadra. Zaměřuje se na rekonstrukce obytných domů a menší nízkorozpočtové projekty.