text: SOUHRN ÚDAJŮ O PŘÍPRAVKU. Insulinum humanum, rdna (vyrobený rekombinantní DNA technologií na Saccharomyces cerevisiae). - PDF Free Download
  Download "SOUHRN ÚDAJŮ O PŘÍPRAVKU. Insulinum humanum, rdna (vyrobený rekombinantní DNA technologií na Saccharomyces cerevisiae)."
  1 SOUHRN ÚDAJŮ O PŘÍPRAVKU 1. NÁZEV PŘÍPRAVKU Insulatard 100 m.j./ml Injekční suspenze v injekční lahvičce 2. KVALITATIVNÍ A KVANTITATIVNÍ SLOŽENÍ Insulinum humanum, rdna (vyrobený rekombinantní DNA technologií na Saccharomyces cerevisiae). 1 ml obsahuje 100 m.j. humánního inzulinu. 1 injekční lahvička obsahuje 10 ml, což odpovídá 1000 m.j. Jedna m.j. (mezinárodní jednotka) odpovídá 0,035 mg bezvodého humánního inzulinu. Insulatard je suspenzí izofanového inzulinu (NPH). Pomocné látky viz oddíl 6.1 Seznam pomocných látek. 3. LÉKOVÁ FORMA Injekční suspenze v injekční lahvičce. Insulatard je kalná, bílá, vodná suspenze. 4. KLINICKÉ ÚDAJE 4.1 Terapeutické indikace Léčba diabetu mellitu. 4.2 Dávkování a způsob podání Insulatard je dlouhodobě působící inzulin. Dávkování Dávkování je individuální a je určováno v souladu s potřebami pacienta. Individuální potřeba inzulinu se obvykle pohybuje mezi 0,3 1,0 m.j./kg/den. Denní inzulinová potřeba může být vyšší u pacientů s inzulinovou rezistencí (např. během puberty nebo v důsledku obezity) a nižší u pacientů se zbytkovou endogenní produkcí inzulinu. Lékař stanoví, zda je nutná jedna nebo více injekcí denně. Insulatard se používá samostatně nebo v kombinaci s rychle působícím inzulinem. Při intenzifikovaném režimu lze suspenzi používat jako bazální inzulin (večerní a/nebo ranní injekci) společně s rychle působícím inzulinem podávaným při jídle. U pacientů s dobře kompenzovaným průběhem diabetu se opožďuje nástup pozdních diabetických komplikací. Doporučuje se provádět monitorování hladin krevního cukru.
  2 Úprava dávkování Jiná probíhající onemocnění, zvláště infekce a horečnatá stavy, obvykle u pacientů potřebu inzulinu zvyšují. Onemocnění ledvin nebo jater může potřebu inzulinu snížit. Úprava dávkování může být nezbytná, dojde-li u pacienta ke změně fyzické zátěže nebo obvyklé diety. Úprava dávkování může být nezbytná, je-li pacient převeden z jednoho inzulinového přípravku na jiný (viz oddíl 4.4 Zvláštní upozornění a zvláštní opatření pro použití). Podávání Subkutánní použití. Insulatard se obvykle podává subkutánně do stehna. Je-li to vhodné, lze jej aplikovat do břišní stěny, hýždí nebo do oblasti deltového svalu. Subkutánní injekce do stehna vede, ve srovnání s jinými místy aplikace, k pomalejšímu a rovnoměrnějšímu vstřebávání. Injekce do zvednuté kožní řasy minimalizuje riziko nežádoucího intramuskulárního vpichu. Nechte jehlu pod kůží alespoň po dobu 6 sekund, zajistíte tak vstříknutí celé dávky. Místa vpichu v dané části těla je nutné střídat, aby se zabránilo lipodystrofii. Nikdy neaplikujte inzulinové suspenze intravenózně. K Insulatardu je přiložen příbalový leták s podrobným návodem k použití, který je nutné dodržet. Injekční lahvičky jsou určeny k použití s injekčními stříkačkami na inzulin označenými příslušnou jednotkovou stupnicí. Je-li používána směs dvou typů inzulinů, nejdříve natáhněte příslušný objem rychle působícího inzulinu a po něm příslušný objem dlouhodobě působícího inzulinu. 4.3 Kontraindikace Hypoglykemie. Přecitlivělost na humánní inzulin nebo na kteroukoliv z pomocných látek (viz oddíl 6.1 Seznam pomocných látek). 4.4 Zvláštní upozornění a zvláštní opatření pro použití Podávání příliš nízkých dávek nebo přerušení léčby může vést k hyperglykemii, a to především u diabetu typu 1. První příznaky hyperglykemie obvykle začínají postupně, v průběhu několika hodin nebo dní. Patří k nim žízeň, časté močení, nevolnost, zvracení, ospalost, zarudlá suchá kůže, sucho v ústech, ztráta chuti k jídlu a acetonový zápach dechu.. U diabetu typu 1 mohou vést neléčené hyperglykemické příhody k diabetické ketoacidóze, která může být i smrtelná. Hypoglykemie se může objevit, je-li dávka inzulinu vzhledem k potřebě inzulinu příliš vysoká (viz bod 4.8 a 4.9) Hypoglykemii může vyvolat vynechání jídla nebo neplánovaná, velká fyzická zátěž. U pacientů, jejichž kontrola glykemie se výrazně upravila, např. při zintenzivněné inzulinové léčbě, může dojít ke změně obvyklých varovných symptomů hypoglykemie. Pacienti musí být o této skutečnosti náležitě poučeni.u pacientů, kteří mají diabetes dlouho, mohou obvyklé varovné symptomy zmizet.
  3 Převedení pacienta na jiný typ nebo druh inzulinu musí být provedeno pod přísnou lékařskou kontrolou. Změna síly, druhu (výrobce), typu (krátkodobě, dlouhodobě, s dvojím účinkem), původu (zvířecí, humánní nebo analog inzulínu) a/nebo způsobu výroby (rekombinantní DNA x zvířecí inzulin) může vést k potřebě změny dávkování. Je-li při převodu pacientů na Insulatard nutná úprava dávkování, může být provedena při první dávce nebo v průběhu několika prvních týdnů či měsíců. Někteří pacienti, u nichž po převodu ze zvířecího inzulinu došlo k hypoglykemické reakci, uvádějí, že časné varovné příznaky hypoglykemie byly méně výrazné nebo odlišné od těch, které měli při užívání předchozího inzulinu. Před cestami mezi různými časovými pásmy by se měl pacient poradit s lékařem, protože taková cesta pro něj může znamenat, že si bude muset aplikovat inzulin a přijímat potravu v jinou denní dobu. Inzulinové suspenze nejsou určeny k použití do inzulinových pump. Insulatard obsahuje metakresol, který může způsobovat alergické reakce. 4.5 Interakce s jinými léčivými přípravky a jiné formy interakce Je známa řada léčivých přípravků, které ovlivňují metabolizmus glukózy. Lékař musí proto vzít možné interakce v úvahu a vždy se pacienta zeptat na všechny další léčivé přípravky, které užívá. Následující látky mohou snížit potřebu inzulinu: Perorální hypoglykemika (OHA), inhibitory monoaminoxidázy (MAOI), neselektivní betablokátory, inhibitory ACE, salicyláty a alkohol. Následující látky mohou zvýšit potřebu inzulinu: Thiazidy, glukokortikoidy, hormony štítné žlázy, beta-sympatomimetika, růstový hormon a danazol. Betablokátory mohou zakrývat příznaky hypoglykemie a prodlužovat zotavení z hypoglykemie. Oktreotid/lanreotid může potřebu inzulinu snižovat i zvyšovat. Alkohol může zesilovat a prodlužovat hypoglykemizující účinek inzulinu. 4.6 Těhotenství a kojení Pro léčbu diabetu inzulinem během těhotenství nejsou žádná omezení, protože inzulin neprochází placentární bariérou. Hypoglykemie i hyperglykemie, které se mohou projevit při nedostatečně kontrolované léčbě diabetu, zvyšují riziko znetvoření a úmrtí plodu. Proto se doporučuje zintezivněná kontrola při léčbě žen s diabetem během těhotenství a při jeho plánování. Potřeba inzulinu obvykle poklesne v prvním trimestru a následně se zvyšuje během druhého a třetího trimestru. Po porodu se potřeba inzulinu rychle vrací na hodnoty před otěhotněním. Léčba kojících matek inzulínem pro dítě nepředstavuje žádné riziko. Dávka Insulatardu však může vyžadovat úpravu. 4.7 Účinky na schopnost řídit a obsluhovat stroje
  4 Pacientova schopnost koncentrace a reakce se může v důsledku hypoglykemie snížit. Uvedená skutečnost může znamenat riziko v situacích, kdy jsou tyto schopnosti zvláště důležité (např. při řízení motorového vozidla nebo obsluze strojů). Pacienti musí být poučeni o opatřeních, jak se vyvarovat vzniku hypoglykemie při řízení. Náležité poučení je zvláště důležité především u pacientů, kteří mají malé nebo žádné varovné příznaky hypoglykemie nebo u nichž je hypoglykemie častá. V těchto případech je třeba vhodnost řízení zvážit. 4.8 Nežádoucí účinky Jako pro ostatní inzulinové produkty je obecně nejčastějším nežádoucím účinkem hypoglykemie. Může se vyskytnout, pokud dávka inzulinu je příliš vysoká vzhledem k inzulinové potřebě. Během klinických studií i během využití v praxi se její četnost mění v závislosti na populaci pacientů a režimu dávkování. Proto nemůže být předložen žádný specifický přehled četnosti. Těžká hypoglykemie může vést k bezvědomí a /nebo ke křečím a může vyústit v dočasné nebo trvalé poškození mozkových funkcí či dokonce skončit smrtí. Během klinických studií se celkový výskyt hypoglykemií u pacientů léčených humánním inzulinem nelišil ve srovnání s výskytem hypoglykemií u pacientů léčených inzulinem aspart. Četnost nežádoucích účinků léku během klinických studií, u kterých se podle celkového posouzení předpokládá, že mohou souviset s léčbou přípravkem Insulatard, je zmíněna níže. Frekvence výskytu jsou označeny jako: Méně časté (>1/1 000, <1/100). Jednotlivé spontánní případy jsou definovány jako velmi vzácné(>1/10 000). Poruchy imunitního systému Méně časté kopřivka, vyrážka Velmi vzácné anafylaktické reakce Příznaky všeobecné přecitlivělosti mohou zahrnovat kožní vyrážku, svědění, pocení, gastrointestinální obtíže, angioneurotický edém, potíže s dýcháním, bušení srdce, pokles krevního tlaku a mdloby/ztrátu vědomí.reakce všeobecné přecitlivělosti jsou potenciálně život ohrožující. Poruchy nervového systému Velmi vzácné Periferní neuropatie Rychlé zlepšení kontroly krevního cukru může být spojeno se stavem označovaným jako "akutní bolestivá neuropatie", který je obvykle přechodný. Oční poruchy Velmi vzácné poruchy vidění Refrakční anomálie mohou vznikat na začátku léčby inzulinem. tyto příznaky jsou obvykle přechodné povahy. Poruchy kůže a podkoží Méně časté lipodystrofie Lipodystrofie může vzniknout v místě injekčního vpichu jako důsledek toho, že místo vpichu není obměňováno. Celkové a jinde nezařazené poruchy a lokální reakce po podání Méně časté reakce v místě vpichu Během léčby inzulinem mohou vzniknout reakce v místě vpichu (zarudnutí, otoky svědění, bolestivost a hematomy v místě vpichu). Většina reakcí je přechodná a během pokračující léčby vymizí. Méně časté edém Edém se může objevit na začátku inzulinové terapie. Tyto příznaky jsou obvykle přechodné povahy. 4.9 Předávkování
  5 Specifické předávkování inzulinem nelze definovat. Může se však vyvinou hypoglykemie, a to v dále uvedených stádiích. Mírné hypoglykemické příhody lze léčit perorálním podáváním glukózy nebo potravin obsahujících cukr. Proto se diabetikům doporučuje, aby s sebou neustále nosili několik kostek cukru, cukrovinky, sušenky nebo ovocný džus s obsahem cukru. Těžké hypoglykemické příhody, při nichž pacient upadl do bezvědomí, lze léčit intramuskulárním nebo subkutánním podáním glukagonu (0,5 až 1 mg) zaškolenou osobou nebo intravenózní aplikací glukózy zdravotnickým pracovníkem. Glukózu je též nutné podat intravenózně, jestliže pacient nereaguje na glukagon do 10 až 15 minut. 5. FARMAKOLOGICKÉ VLASTNOSTI 5.1 Farmakodynamické vlastnosti Farmakoterapeutická skupina: inzuliny a analoga, střednědobě působící, inzuliny (humánní). Kód ATC: A10A C01. Účinek inzulinu snižující hladinu glukózy v krvi je způsoben tím, že se inzulín naváže na receptory svalových a tukových buněk a usnadňuje vychytávání glukózy a zároveň inhibuje výdej glukózy z jater. Insulatard je dlouhodobě působící inzulin. Účinek nastupuje do 1½ hodiny, maximum dosahuje během 4-12 hodin a celková doba působení je zhruba 24 hodin. 5.2 Farmakokinetické vlastnosti Inzulín má v krevním oběhu poločas několik minut. Z toho vyplývá, že časový profil účinku inzulinového přípravku je určován pouze na základě jeho absorpčních charakteristik. Tento proces je ovlivňován několika faktory (např. dávkováním inzulinu, místem a způsobem aplikace, tloušťkou vrstvy podkožního tuku, typem diabetu). Farmakokinetika inzulinu je proto ovlivněna významnou intra a interindividuální odchylkou. Absorpce Maximální koncentrace inzulinu v plazmě je dosaženo během 2-18 hodin po subkutánním podání. Distribuce Nebyla zjištěna intenzivní vazba na plazmatické bílkoviny, kromě inzulinových protilátek v krevním oběhu (jsou-li přítomny). Metabolismus Podle vědeckých poznatků je humánní insulin rozkládán inzulin-proteázou nebo enzymy štěpícími inzulin a pravděpodobně i protein-disulfidovou izomerázou. Bylo navrženo několik štěpných (hydrolytických) míst na molekule humánního inzulinu; žádný z metabolitů vzniklých po rozštěpení není aktivní. Eliminace Konečný poločas je stanoven rychlostí absorpce z podkožní tkáně. Konečný poločas (t ½ ) je proto měřítkem absorpce, spíše než eliminace inzulinu z plazmy jako takové (poločas t ½ inzulinu v krevním oběhu je několik minut). Zkoušky dokládají poločas t ½ 5-10 hodin. 5.3 Předklinické údaje vztahující se k bezpečnosti
  6 Předklinické údaje na základě klasických studií bezpečné farmakologie, toxicity opakovaných dávek, genotoxicity, karcinogenity a reprodukční toxicity neuvádějí žádné zvláštní riziko pro člověka. 6. FARMACEUTICKÉ ÚDAJE 6.1 Seznam pomocných látek Chlorid zinečnatý Glycerol Metakresol Fenol Fosforečnan sodný Hydroxid sodný nebo/a kyselina chlorovodíková (pro úpravu ph) Protamin-sulfát Voda na injekci 6.2 Inkompatibility Inzulinové suspenze by neměly být přidávány do infuzních roztoků. 6.3 Doba použitelnosti 30 měsíců. Po prvním otevření: 6 týdnů. 6.4 Zvláštní opatření pro uchovávání Uchovávejte v chladničce (2 C - 8 C). Chraňte před mrazem. Injekční lahvičky uchovávejte ve vnějším obalu, chráníte je před světlem. Během používání: Neuchovávejte v chladu. Neskladujte při teplotách přesahujících 25 C. Chraňte před nadměrným teplem a slunečním světlem. 6.5 Druh obalu a velikost balení Skleněná injekční lahvička (typ 1) uzavřená zátkou z bromobutylové/polyizoprenové pryže a ochranným krytem. Velikost balení: 1 nebo 5 injekčních lahviček x 10 ml a 5 x (1 x 10 ml) injekčních lahviček. Na trhu nemusejí být všechny velikosti balení. 6.6 Návod k použití přípravku, zacházení s ním Inzulinové přípravky, které zmrzly, nesmějí být dále používány. Inzulinové suspenze nepoužívejte, pokud po promíchání není suspenze rovnoměrně bílá a zakalená. 7. DRŽITEL ROZHODNUTÍ O REGISTRACI Novo Nordisk A/S Novo Allé
  7 DK-2880 Bagsværd Dánsko 8. REGISTRAČNÍ ČÍSLO (ČÍSLA) EU/1/02/233/ , DATUM PRVNÍ REGISTRACE/PRODLOUŽENÍ REGISTRACE Říjen DATUM REVIZE TEXTU 2. března 2005
  SOUHRN ÚDAJŮ O PŘÍPRAVKU. Insulinum humanum, rdna (vyrobený rekombinantní DNA technologií v Saccharomyces cerevisiae).
  SOUHRN ÚDAJŮ O PŘÍPRAVKU 1. NÁZEV PŘÍPRAVKU Mixtard 30, 100 m.j. /ml. Injekční suspenze v injekční lahvičce. 2. KVALITATIVNÍ A KVANTITATIVNÍ SLOŽENÍ Insulinum humanum, rdna (vyrobený rekombinantní DNA