text: Po stopách bandity aneb Dejte si pozor na svou duši | U STÁRNOUCÍ BLOGERÍNY
  ← Ukrutné retro aneb Šminky pro nostalgické pamětnice
  O blonďaté srnečce s nevinným výrazem aneb Dejte mi tu růži! →
  Po stopách bandity aneb Dejte si pozor na svou duši
  Posted on 7.11.2012	by ustarnouciblogeriny
  V mém drobném průzkumu – co byste si rádi přečetli – vyslovila blogerka Ester přání poznat zajímavé místo. Nevím, jaké je to vaše – ale tohle bylo zajímavé místo pro mne…
  Před šesti lety bylo v srpnu krásně. Vzali jsem si s manželem dovolenou, dcera měla prázdniny. "Co kdybychom jeli třeba na Ukrajinu?" otázal se takhle odpoledne muž. "Na Ukrajinu?" podivila jsem se. "Nakonec… proč ne? Dobrý nápad," usoudila jsem a odešla balit a hledat Olbrachtova Nikolu Šuhaje loupežníka. "Na Ukrajinu?" zajásala dcera. "Tam jsem se vždycky chtěla podívat," prohlásila a odkvačila pro slovník, aby se seznámila s azbukou…
  Bydleli jsem v malém městečku Usť-Čorna v Zakarpatské oblasti. Vydávali jsme se do nádherných hor, kde nebylo živáčka, pili vodu z horských potoků, pozorovali stáda koní a krav, ve vesnicích žasli na množtvím pravoslavných a řeckokatolických kostelů a navštívili Koločavu, rodiště Nikoly Šuhaje loupěžníka. Jediné, z čeho mi bylo úzko, bylo přání místních mladých lidí. Chtěli totiž mít všude tak krásné super a hypermarkety jako máme u nás… Tak… snad je tam svět ještě v pořádku…
  To takhle v klidu jdete na výlet, kocháte se a najednou se v oblaku prachu vynoří náklaďák Zil. Zastaví a řidič vás zdarma sveze daleko do hor. Aby to každý pochopil, na korbě je velká cedule s nápisem "LJUDI." Jízda je zážitkem. Balancujete na té korbě, snažíte se čehokoli zachytit, a nadskakujete půl metru vysoko. Pozor na duši. Mohlo by ji to z vás vytřást a Ukrajina je veliká…
  Ano! Chlapec, lebedící si na zábradlí, KOUŘÍ. Tam, kde jsme byli, kouřil téměř každý. Před šesti lety stály místní cigarety v přepočtu 4 koruny, za Marlborky chtěli korun dvacet. Cedule varuje, že je zde zakázano lovit ryby. O kouření dětí se nepraví nic…
  Hrob Nikoly Šuhaje v Koločavě leží v dolní části hřbitova. Jeho milá Eržika odpočívá v horní části. Ten kbelík beze dna slouží jako kryt svíčky. Každý člověk, kterého v Koločavě potkáte, vás radostně vleče NĚKAM, aby vám ukázal, kde přesně Nikola umřel. Jak se ukázalo, každý má kapku jinou verzi i místo… Nebo si prostě jen z turistů dělají strandu…
  Důkaz, že nám lhali. Lenin stále žije…
  Příspěvek byl publikován v rubrice JEN TAK se štítky Ivan Olbracht, Koločava, náklaďák ZIL, Nikola Šuhaj loupežník, pravoslavné kostely, Ukrajina, Usť-Čorna, Zakarpatská oblast. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.
  50 reakcí na Po stopách bandity aneb Dejte si pozor na svou duši
  7.11.2012 (7.21)
  Lenin zije :DDD.
  7.11.2012 (7.45)
  7.11.2012 (10.06)
  je to je jeden z klonů
  7.11.2012 (10.24)
  No – jenom aby!!!
  7.11.2012 (7.32)
  Moc zajímavá a pěkná dovolená to musela být. Někdy je fajn na chvíli vypadnout z civilizace, ale jen na chvíli 🙂
  Já bych tam zůstala i měsíc, tak tam bylo krásně…
  7.11.2012 (7.59)
  Na mě vždycky dopadne, že někde jinde a klidně i o "pár" kilometrů dál může být všechno jinak… A Lenin??? To je jasný – má chatu vedle Elvise 😀
  7.11.2012 (8.01)
  Byl to úplně jiný svět. Protože jsem byla jen návštěvník, moc se mi líbil…
  7.11.2012 (8.39)
  Zapomnělas na Marilyn… Ta jim tam vaří…
  7.11.2012 (9.26)
  Áááááno, pravda, pravda!
  7.11.2012 (13.00)
  Ty jo, to muselo být opravdu hodně zajímavé. Krajina je tam prý moc krásná. I když člověk to asi vnímá úplně jinak jako turista, než kdyby tam musel žít. Nebo? Jak se tam žije místním, myslíš, že jsou spokojení? (Až na ty supermarkety :-))
  7.11.2012 (8.08)
  Měli jsme štěstí na počasí, takže krajina se jevila jako pohádková.
  Místní starší lidé o tom, jak se jim vede ani nepřemýšleli… Středňáci vyjížděli pracovat za hranice a za rok (ze svého hlediska) vydělali majlant. Mladí chtěli ty supermarkety a moderní život. Ale nemůžu soudit plošně, mluvili jsme opravdu jenom s pár lidmi… Velmi zajímavá byla učitelka ve škole v Koločavě, kde je rozsáhlý koutek české literatury – má tam spoustu našich učebnic. Byla hrozně nadšená svou prací a pyšná na to, jak se jí daří…
  7.11.2012 (12.26)
  My jsme byli na zakarpatí na svatbě a svatba hezká, krajina také, u našich hostitelů to bylo taky fajné, bo jsou tam něco jako vyšší střední třída, ale to okolo mě drtilo, bída, bída, bída..rozbité silnice, nikdo nerozuměl anglicky..no prostě ta chudoba tam je a byla vidět. Musím říct, že jednou za život mi to stačilo a už bych se tam nechtěla vrátit. K tomu to nekonečné čekání na hranicích, lustrování, jaktože tam jedou cizinci, co tam jako chtěj dělat a zpátky u maďarů taky- kdo jste, co jste tam dělali, kde bydlíte, kolik vezete benzínu..brrr:-(
  7.11.2012 (12.58)
  Ano, hranice byly únavné, ale brali jsme to jako místní kolorit – prostě taková jsou pravidla (nakonec -já to zažila i tady…)…
  Bída – ano, ale staří lidé to brali jako samozřejnost (nic jiného neznali). Nejvíc mě dorazila chatrč (vypadala jako kůlna pro zvířata), která byla ve skutečnosti domkem a na polorozbořené střeše měl satelit… Pro mě to mělo osobitou poezii.
  Anglicky jsme se opravdu nedomluvili, zkoušeli jsem ruštinu, ale nakonec jsme se v podstatě nejvíc domluvili česky. Zvlášť po několika místních pivech…
  7.11.2012 (8.17)
  No nádhera, USB! Vy jste byli za někým? Připadá mi, že jste se tam rychle zorientovali. Ubytování jste si sehnali na místě?
  O Ukrajině sníme asi 5 let, ale mezitím se nám narodilo kotě, takže jsme to museli odložit. Tak snad již brzy…
  7.11.2012 (8.25)
  Ne, jenom jsme prostě tak vyjeli… Ubytování jsme sehnali přímo na místě – takový penzion v Usť Čorné, žádný luxus, ale překvapivě dobrý standard. Ráda bych se tam někdy vrátila. Kotě je žabka nebo kotě???
  7.11.2012 (8.30)
  Kotě je Žaba. Chlupatá koťata necháváme na pospas sousedům a přírodě, když odjiždíme.Kotě Žaba bylo plešaté, už mu ale, bohudík, pár chlupů narostlo. Je prostě přirozeně krásný po mamince. Tak už ho bereme na dovolené sebou.
  7.11.2012 (8.34)
  Buď v klidu. Moje dcera byla plešatá do tří let… Pak to přešlo…
  No a nepsala sis v průběhu dovolené deník ? Mohla bys to vydat knižně a proslavit se stejně jako František Ringo Čech se svým Ruským týdnem …
  7.11.2012 (8.26)
  Jo – Ruský týden jsem kromě Nikoly Šuhaje taky vzala s sebou a četla ho na místě…
  Na Ukrajině jsem ještě nebyla. Přitom to není zas tak daleko. Vidíš a nákladˇák je dobrá alternativa klouzaček a kolotočů. To by se dětem mohlo líbit 🙂
  7.11.2012 (8.29)
  Děti by vřeštěly nadšením… Taky jsem si párkrát vřískla…
  7.11.2012 (12.02)
  pre mňa to bol docela poznávací článok, pretože doteraz som nikdy nepočula o Nikolajovi Šuhajovi, ale ako som sa dočítala, bol obdobným hrudinom nášho Juraja Jánošík… škoda, že tí dnešní "hrdinovia" už len berú… s tým leninom som sa pobavila 😀
  7.11.2012 (12.28)
  Jenom jestli to s tím dáváním chudým není pohádka…
  No – to je dárek k dnešnímu výročí VŘSR…
  9.11.2012 (9.08)
  To si vystihla, asi to bude tiezblen rozpravka…
  9.11.2012 (9.44)
  smajlík…
  7.11.2012 (12.31)
  Super článok! Óóóó, aj ja túžim ísť na Ukrajinu! Kamarát bol v Kyjeve a veľmi sa mu páčilo, hneď by som išla. Zatiaľ som bola len v Rumunsku, čo sa východne(jše)j Európy týka, ale aj tam bolo krásne, prudko odporúčam Brasov, tam je zase Drakulov zámok, teda viacero 😀 Ale tam som nebola, iba v meste. Ale nad mestom majú taký nápis "BRASOV" presne ako v Hollywoode 😀
  7.11.2012 (12.33)
  A to s tou dušou bolo krásne povedané 🙂 ❤
  7.11.2012 (12.38)
  Děkuji… Já si tu svou pečlivě hlídám… A zásadně nic nepodepisuji krví…
  7.11.2012 (13.02)
  V Rumunsku jsem byla s rodiči na dovolené jako dítě, ale už si to nepamatuju. Teď mě Rumunsko taky láká, zvlášť místní čarodějnice, které tam prý ještě jsou… Musela to být nádhera…
  7.11.2012 (13.42)
  Krása, další z mých cestovatelských snů. Někde jsem četla, že tam je spousta hub a medvědi :-)).
  A nejvíc mě dostal Lenin, všichni moji chlapi mi vždy nezávisle na sobě tvrdili, že moje oblíbená zimní čapka, kterou nosím už opravdu hodně dlouho nosil jen Lenin a pak já. Koukám a je to tak, asi jedno z mála kdy měli pravdu, ale co leninka vydrží i další pětiletku /minimálně/.
  7.11.2012 (13.55)
  Jo, "Leninku" jsem kdysi nosila taky…
  A o medvědech mi nemluv – jednoho jsem před třemi lety potkala v Tatrách. Pravda, bylo to tak 100 metrů a odcházel, ale už to nikdy nechci zažít!!
  7.11.2012 (14.18)
  Díky za vtipný blog, včera jsem Tě objevila, a dopřávám si články ke kafíčku, místo sladkostí :-). Konečně někde se necítím jak stařena, a já si tak vážně nepřipadám…., konečně si někdo pamatuje to co já a ne jen ty postarší paní na školních srazech po X letech.
  7.11.2012 (15.05)
  Pchá… věk neber vážně!!! A ne abys šidila ty sladkosti!!! Vždyť je to vyloženě ZDRAVÉ!!!
  7.11.2012 (14.27)
  Díky 🙂 No každej zážitky z Itálie a Francie, od moře a ty hezky originálně z Ukrajiny 😀
  7.11.2012 (15.09)
  Když ono je krásně všude a všechno se to prostě stihnout nedá… Ona ta práce strašně zdržuje…
  7.11.2012 (16.29)
  Kdyby jen zdržovala, ona i hyzdí!!!! 😛
  7.11.2012 (16.34)
  To mi doma neřekli… říkali něco o šlechtění, krásný princi…
  7.11.2012 (20.43)
  Nevěřte jim, sou to kecy, abyste namísto dřiny pro blaho blízkých, neulehla na sófa s lakem na nehty a flakónkem nějakého toho čmuchátka. Práce hyzdí a unavuje! Hurááá na sófa!
  7.11.2012 (20.47)
  Bezva. Dožehlím, strčím nádobí do myčky a už se letím válet…
  8.11.2012 (15.09)
  Tak je to správně! Vše pro krásu. Účinnější by ovšem bylo vynechat ty dvě činnosti před tím. Chce to ještě trochu trénink a odhyzďovací metodu lehce dopilovat. 😀
  7.11.2012 (17.14)
  Též jsme byli, i Zilem jsme se svezli… Ale já si odvezla třítýdenní rotavirovou infekci, takže s takovou idylou nevzpomínám 😀
  7.11.2012 (17.49)
  To je smůla. V tomto případě vyblednou i nádherné poloniny… včetně postiženého, ten zbledne taky …
  7.11.2012 (18.04)
  To je náhoda. Na sobotu mám pripravený článok s ukrajinskou tématikou.
  Tie domčeky sú krásne. Hneď by som tam skočila nakuknúť!!!
  7.11.2012 (18.14)
  To je vážně zvláštní… Už se na tvůj článek těším…
  7.11.2012 (20.56)
  To vypada uzasne idylicky….presne na takove misto bych potrebovala odjet…alespon na mesic:)
  Skvely clanek, Blogerinko!
  7.11.2012 (21.01)
  Díky moc… Já bych zas na chvíli měnila podnebí s tebou… ale pokud tam člověk žije a pracuje, tak si asi hlavu moc nevyčistí …
  PS: těším se na tvou další provokaci s nějakýma nádhernýma botkama… vždycky mě to děsně dožere… (smajlík – to jako že je to fór…)
  Moc hezký článek a fotky. Ukrajina sice nepatří mezi místa, kam by mě lákalo se podívat, ale zážitek to určitě musí být nezapomenutelný.