text: V 95. šaru měli Adapa a Titi syna, kterého pojmenovali Seti. Dohromady se jim narodilo ještě třicet synů a třicet dcer. Tito potomci se zdárně množili, pracovali jako oráči a pastýři a zajišťovali všem potřebnou potravu. Adapa první civilizovaný člověk "Homo sapiens sapiens" zemřel ve 108. šaru roku 55 000 před naším letopočtem. Žil 15 šarů, takže se musel dožít 55 800 let. Marduk se v té době zamiloval do pozemšťanky a stal se prvním Anunnakem, který si vzal pozemšťanku za ženu, což opět způsobilo bouřlivou odezvu mezi Anunnaky. Marduk se musel vzdát svého následnictví na Nibiru a do celé záležitosti dokonce zasáhl nejvyšší Anu:
  "Marduk oženit se smí, leč na Nibiru princem nebude již nikdy víc."
  Právě toto počínání starších dohnalo ctižádostivého Marduka, aby se v budoucnu postavil všem Anunnakům... Po svatbě "Sarpanit" byl Marduk poslán do země, kterou dostal do správy jako svatební dar. Šlo o "panství nad Abzu, v zemi jež k Hornímu moři sahá, území jež vodami od Edinu odděleno je, místo kam loděmi se dostat lze". Hovoříme zde o Egyptě, místu, kde Marduk v příštích letech vládl jako bůh "Ra". Také Iggigové využili situace kolem svatby Marduka a říkali: "Co Mardukovi je povoleno, ani nám by nemělo být upíráno." Igigové se domlouvali: "Pojďme mezi Adapitami sobě ženy vyberme a děti zploďme." (Pozemšťankám se říkalo – Adapity po svém prapředkovi Adapovi). "Enlil zuřil, aniž se nechal uchlácholit." Enlil se stává postupně mstivým bohem bible, jenž bedlivě pozoruje každý krok lidí a snaží se zajistit, aby příliš nezmoudřeli, nezesílili a v budoucnu ho neohrozili:
  "V Edinu oni zůstat nesmějí! Pln hněvu Enlil křičel. Znechucen, shromáždění opustil, v srdci svém proti Mardukovi a Pozemšťanům jeho, již Enlil věci osnoval. Rukama našima vlastníma tahle planeta se zástupy Pozemšťanů bude zničena."
  Enlil nakonec rezignoval s podmínkou: "Nechť Igigové a ženy jejich Zemi opustí..." Ale za chvíli stál před dalším dilematem. Dozvěděl se totiž, že podmínky na Marsu se natolik zhoršily, že už tam není možné prakticky žít. Přistěhovalci z Marsu byli izolováni v okolí kosmodromu v cedrových horách a hovoří se o nich v sumerských překladech, jako o "dětech z raketových lodí":
  Někteří se později přidali k Mardukovi a někteří odešli do "dalekých zemí vysokých hor". To oni byli původními faraóny pod nadvládou Marduka, jenž začal utvářet početnou a věrnou skupinu pozemšťanů, kteří ho následovali, poslouchali a uctívali. Na zemi se stal mocnou silou, která začala Enlila i Enkiho znepokojovat:
  "Jaké pikle Enki a Marduk kují? Otce svého Enlila Ninurta se ptal. Země do dědictví Pozemšťanů připadne! Enlil Ninurtovi pověděl. Jdi potomky Ka-inovi najdi a s nimi své vlastní panství připravuj!"