text: Není vyhrát jako vyhrát. Bude-li mít po volbách nová vládní koalice, ať už jakýchkoli stran, opět většinu jednoho či dvou poslanců, nic ji nezachrání před vydíráním, před krizemi a kompromisy, v nichž se politika bude i nadále znicotňovat, až volební účast klesne na nulu. A protože prosadit dneska většinový systém není možné, musí se politické strany snažit ne jen o vítězství, nýbrž o drtivé vítězství.
  Žádná jiná strana kromě ODS nemá k něčemu takovému potenciál, ale její převaha je umělá a není zakotvena v opravdovém přání občanů. Jakožto opozice sklízí procenta od lidí, kterým vadí vláda a chtějí to dát najevo -- a že těch lidí za éry minulé vlády výrazně přibylo, to je asi víc než patrné. Jenže člověk, jenž dnes využívá ODS k tomu, aby vyjádřil svou naštvanost, zítra začne přemýšlet nad tím, proč by ji měl vlastně volit. Řekněme, že nějakých 15% voličů představuje skalní jádro, ti budou takto volit vždycky. Nyní zbývá otázka, jak získat ty voliče, jimž se říká "nerozhodní".
  Velkou změnu představovala poslední Sedmička na TV NOVA. Topolánek a Paroubek spolu svedli vyrovnaný zápas dvou tatíků směšně neschopných formulovat myšlenky. Vzato kolem a kolem, zvítězil současný premiér, neboť suverénního šéfa ODS, který sklízel dříve úrodu, aniž by ji zasel (to za něj dělala ČSSD), zatlačil naprosto do kouta. Povýšený úsměv, prázdná hesla a čestné pionýrské se spoustou nicneříkajících grafů... to zbylo Topolánkovi a spolu s ním celé ODS. Paroubek naopak nasadil závažná témata, byť o nich mluvil tak hloupě, že by ho průměrně schopný politik snadno argumentačně (a ne řvaním jako šéf ODS) rozdrtil. Ale do budoucna nepůjde jen o to porazit rétoriku Paroubkovu, nýbrž dát odpověď občanům na jejich obavy z budoucí vlády pravice. Vyjmenuji nyní pár témat, jež jsou podle mého názoru rozhodující pro volební výsledek ODS v příštích volbách.
  1. Je Modrá šance jen pro bohaté? Odpověď na tuto otázku především předpokládá vytvořit stručnou, jasnou a promyšlenou verzi volebního programu, jejíž myšlenky bude každý politik ODS schopen konkrétně bránit, a to tak, že průměrný volič po zhlédnutí několika debat v TV bude dobře rozumět tomu, co jej čeká. Já sám, a myslím, že nejsem retardovaný, po přečtení mnoha článků a vyslechnutí mnoha argumentů nevím, krom povšechných hesel, co Modrá šance bude konkrétně znamenat. Její základní idea je mi v porovnání s myšlenkami reálného sociálního státu sympatická, ale to je tak vše. ODS zatím nebyla schopna jasně odpovědět na otázku: je Modrá šance jen pro bohaté?
  2. Co ODS nabízí důchodcům a chudým lidem? Musí jim nabídnout zřetelně více než ČSSD a nesmí se jednat o pouhá hesla. Především důchodci a lidé, již v následujících čtyřech letech půjdou do důchodu, představují vlivnou voličskou skupinu, která pozorně naslouchá tomu, co kdo říká. Zatím jim ODS nic reálného nenabízí, a to ji podle mého názoru může stát dokonce i volební vítězství...
  3. Dokáže ODS ctít politickou kulturu ve vlastních řadách? Projde sebereflexí, uzná neřádstva devadesátých let a dá společnosti jasně najevo, že napříště chce být už stranou civilizovaného kapitalismu, ne džungle? Tohle je zase jedna z rozhodujících otázek pro mladou generaci.
  4. Stane se z ODS konečně něco jiného než mateřská školka pod taktovkou Václava Klause? Ideová strnulost především ve vztahu k EU (kde Klaus neváhá toto společenství srovnávat s tlupou totalitních satelitů pod vedením sovětských hrdlořezů), k ekologii a k demokracii (Klaus odmítá občanskou společnost a nahrazuje ji stranickou společností, v níž společenská role občana začíná a končí ve volební místnosti) je přímo odstrašující. Jsme v 21. století a s mentalitou normalizačních prognostiků se těžko budou vyhrávat volby, byť by nepřítelem měl být zapomenutý Gross.
  Přinese ODS džungli nebo liberální společnost blairovské Británie? Jedno je jisté: ani na USA, ani na Skandinávii si v Česku hrát nemůžeme...