text: Pojištění odpovědnosti se vztahuje na situace, kdy způsobíme škodu či újmu někomu jinému. V době sjednání pojištění tedy klient neví, komu případnou škodu může způsobit, a tedy ani nedokáže odhadnout, jak velký rozsah případná škoda (újma) může mít. A právě pro tento princip pojištění odpovědnosti se často mluví o pojištění odpovědnosti jako o královské disciplíně pojišťovnictví.
  Pojištění odpovědnosti by klient neměl v žádném případě podcenit. Častým mýtem např. u pojištění odpovědnosti z provozu vozidla (povinné ručení) bývá přesvědčení, že toto pojištění může být co nejlevnější, že na kvalitě nezáleží, neboť z něho obdrží peníze někdo jiný než sám klient. Je pravda, že pojistné plnění je vypláceno poškozenému. Ale je zároveň pravda, že pokud nebude pojištění sjednané správně (tedy buď nebude fungovat, nebo bude mít nastaven nízký limit krytí), pak bude škodu muset zaplatit ten, kdo ji způsobil a je za ni odpovědný.
  Zdůrazňujeme proto, aby měl zájemce o pojištění odpovědnosti na paměti dva hlavní rozměry pojištění odpovědnosti:
  (1) jaké situace si klient pojišťuje - rozlišujeme velkou řadu odpovědnostních pojištění - např:
  pojištění odpovědnosti zaměstnance vůči zaměstnavateli (pojištění odpovědnosti při výkonu povolání)
  (2) jak vysooký limit pro pojištění nastavit a s jakou spoluúčastí
  např. zákonný limit pro povinné ručení je 35 mil. Kč pro škodu na věci (majetku) a 35 mil. Kč pro újmu na zdraví či životě; nicméně, jak už jsme popsali v části autopojištění, ani takto vysoký limit nemusí být dostačující
  Klient by se při sjednání měl zajímat o maximální možnou škodu, za kterou bude z titulu své činnosti odpovědný. Pokud je zaměstnaný, pak je ze zákona odpovědný za škodu způsobenou zaměstnavateli max. do 4,5násobku průměrné hrubé mzdy. V případě pojištění odpovědnosti zaměstnance vůči zaměstnavateli se pojistný limit vypočítá snadno. U ostatních odpovědnostních pojištění to tak jednoduché není. Určitě je třeba volit spíše vyšší než nižší limit. Pokud by se klientovi zdálo na vysoký limit pojistné vysoké, je možné jej snížit pomocí spoluúčasti. Častou praxí ovšem je, že při navyšování limitu nedochází k zásadnímu navýšení pojistného (sazba není obvykle lienární). Je to vidět na příkladu limitů u povinného ručení. Pokud pro zákonný limit 35/35 mil. Kč vychází pojistné okolo 2 tis. Kč ročně, pak na limit 100/100 mil. Kč, tedy téměř na 3násobek, dochází k navýšení pojistného přibližně o 10 - 20 %. Šetřit na pojistném tím, že snížíme limit krytí u pojištění odpovědnosti, není rozumné. Zájemce o pojištění by měl hledat optimální hranici mezi finančním omezením (tedy tím, kolik může za pojištění zaplatit) a maximální možnou výší limitu krytí.