text: Říjen 2010 « Archiv | Švédské listy
  Podzimní procházka po parku
  23. října 2010 v 22:40 | Janah | Fotoreportáže
  K nadpisu mě trochu inspirovala scénka maturity ve filmu Vrať se do hrobu, kdy studentka při ruštině odpovídá, co dělá v létě - prochází se v parku, a co dělá v zimě - prochází se v parku! A co dělám já na podzim? Procházím se v parku!
  A nejsem sama, tahle gymnastka je tu pokaždé a v každém roční období.
  Slunce už moc síly nemá, ale práce až nad hlavu - kdo bude vybarvovat všechno tohle listí?
  Někde už má práci téměř hotovou - těhotné kaštany už, už porodit. (Doufala jsem jen, že to počká než dofotím :-))
  Podzimní šafrán už je v plném květu, ale nikoho neláká - zkřehlí čmeláci už se uložili ke spánku.
  Kořenářka v bylinkové zahradě už počítá poslední květy, svou píseň zpívá už jen mdlá vůně měsíčku.
  Na stromech zůstala jen zapomenutá sladká jablka.
  Slunečnice se ještě naposledy otočí za sluncem.
  Plazivá rostlina už také letos vrcholu borovice nedosáhne.
  Okrasná hlávka zelí přitáhne jen pohledy těch, co procházejí.
  Stařenka Klematis jen moudře pokývá svou šedivou hlavou, kdo si dnes vzpomene na její letní krásu?
  Rozložitý strom obejme park svou dlouhou paží - "Však to spolu přes zimu nějak vydržíme".
  Mandlovité plody stromu se ještě rozvalují v paprscích unaveného slunce- "Snad ještě stihneme dospět!"
  Prošla jsem park, sundala jsem si sluneční brýle a uložila je do poličky k létu. První tichý sníh už na sebe nedá dlouho čekat.
  Prosím o pomoc, ráda bych identifikovala rostlinu na posledních dvou fotkách. Uvnitř plodu je zvrásněná dřevitá podlouhlá pecka, trochu jako u broskve. Kdybych nebyla tak na severu, tak bych si myslela, že je to něco mandlovitého. Nevíte někdo co to je rostlinu?
  Veterány v Kumle
  18. října 2010 v 14:32 | Janah | Fotoreportáže
  Tímto článkem se ještě jednou ohlédneme za létem. V městečku s tím krásným parkem, o kterém píšu v minulém článku, se každý rok koná setkání fanoušků starých aut, veteránů. Ani letošní rok nebyl výjimkou, a že bylo na co koukat!
  Davy lidí shlédly starý Chrysler. Majitel měl naleštěné nejen auto, ale i cedulku s informacemi. Decentní modrá dodávala autu na důležitosti, přední maska na dobráckosti - nepřipadá vám?
  A tohle auto určitě všichni znáte - tedy alespoň ti, co sledovali filmy s četníky ze Saint - Tropez, ještě by ho měla řídit jeptiška a vzpomínka by byla dokonalá.
  Lahůdkou letošního ročníku byl tento vytuněný Chevrolet - každému padl do oka. Je jen škoda, že vám nemůžu předvést zvuk jeho motoru, to byla lahůdka!
  A povšimněte si jeho zadních pneumatik!
  Americká auta se vyznačují prostorností a délkou, že se z toho i čočka fotoaparátu zapotila. Tohle auto už by skoro vydalo na panoramatickou fotku.
  Také tu bylo mnoho aut typu Cadillac. S jedním z nich přijela i velmi atraktivní blondýnka a celá Kumla se seběhla- "Pojďte se podívat, ta ženská s tím dlouhým autem bude couvat!"
  Nakonec to blondýnka zvládla a zaparkovala, i když to byly nervy a svoji roli tu sehrála i tréma z nečekané pozornosti.
  Podobně dlouhý Dodge má i zajímavý interiér a přístrojovou desku - digitalizace a levné plasty ještě dojem nekazí.
  Dobrovolně přiznávám, že letos jsem Dodge a Buicky trochu zanedbala, ale jestli se jimi chcete pokochat, není nic jednoduššího než navštívit moji fotoreportáž z minulého roku, tam si dozajista přijdete na své.
  Letos prostě vedou automobily značky Cadillac. Jako například tato V8 v decentní béžovo- hnědé barvě.
  Cadillac okouzluje i nymfou (andělem?) na přední kapotě - krása dotažená do posledního detailu. Škoda, že už se to u nových aut nedělá, u nich vítězí aerodynamika a praktičnost. Škoda, věčná škoda.
  Pozdně letní park v Kumle
  3. října 2010 v 20:53 | Janah | Okolí Örebra
  Dnes vám nabídnu prohlídku městského parku v Kumle. Kumla je malé městečko asi 30km od Örebra. Je to město, kde se mimo jiné každý rok koná setkání aut - veteránů (loňský sraz naleznete ZDE,letošní vás také nemine).
  Je zajímavé, že několikrát jsme se nacházeli v těsném sousedství parku, ale nikdy jsme netušili, že park je tak blízko, ani že je tak rozlehlý.
  Na jezírku téměř celý rok kvetou krásné lekníny.
  Na malý odpočinkový ostrůvek uprostřed jezírka vede malý klenutý můstek.
  Kachnám se můstek zjevně líbil, asi jsou z něho často krmeny (a foceny :-) ).
  Občerstvit se můžete v místní kavárničce, kam se dostanete po mole přes jezero (kachna nás zase předběhla). My jsme si dali výbornou kávu, našemu psovi donesla obsluha automaticky misku s vodou, což je hezký švédský zvyk.
  Sousoší dětí, které hledí na jezero je zajímavé i zepředu. Hledí vstříc jasným zítřkům?
  Největší atrakcí jezera - vodotryskem - se loučím a máte to i s podpisem autora (architekta) parku na kameni.
  Váhala jsem, zda mám zařadit sochu objímajících se medvědů, a rozhodla jsem se že to nechám na vás, vyjádřete se prosím v komentářích.
  Trpělivost se vám vyplatila - můžete shlédnout ne dva, ne tři, ale rovnou čtyři mírumilovné medvědy :-)
  I když - nezdá se vám ten nejmenší trošku "kočkoidní"? Není to snad kočka? A jak a proč by se do sousoší dostala? Nevím, napadá snad něco vás?