text: Charakteristika: Práce popisuje školský systém Hurricane Island Outward Bound School a změny, které proběhly pod vedením Philipa China v období let 1986-1987. Důraz je kladen na marketing a marketingový plán. Charakterizuje formu experimentálního vzdělávání, jejíž cílem je rozvoj sebevědomí, skupinové práce a úcty k životnímu prostředí. V závěru uvádí nejen hodnocení marketingové taktiky celkově, ale také z hlediska služeb ve školství.
  Idea vznikla u německého pedagoga Kurta Hahna v roce 1941, který ve Walesu založil první nadaci OB. Po válce se tato koncepce rychle rozšířila, v roce 1986 bylo více než třicet OB škol na celém světě. První škola tohoto typu v USA vznikla v roce 1962, v Hurricane v roce 1964 . O rok později se pět amerických škol spojilo do systému nazvaného NATIONAL. Jedná se o neziskovou instituci, která je zodpovědná za zřizování nových škol a podporu OB systému v USA. Školy byly organizačně nezávislé ale souhlasily dodržovat politiku vedení National. Tato vedoucí organizace se zabývala zhromážďováním peněz , publicitou a reklamou škol OB.Pro podporu tohoto platil každý člen školy poplatky,které šly na zajištění studijních plánů a matketingovou kampaň.
  Většina OB škol se specializuje v jednotlivých geografických oblastech.Hurricane je školou působící v přímořských oblastech.
  Po roce 1971 následuje dramatický růst školy jak ve vybavení tak v počtu zaněstnanců a studentů. Tento proces předstihnul schopnost organizace vést tento celek k úspěnému naplňování cílů. Dochází k postupným změnám, v roce 1985 se vedení školy a organizační skupiny dohodly na nové organizační struktúře, která vedla ke zjednodušení, změnám pravomocí a rozdělení na menší skupinky. Po předchozích ztrátách se v roce 1986 situace poněkud zlepšila , a z příchodem P.China a zavedením hlubokých změn v matketingovém systému dochází ke zlepšení v takové míře, že škola vykazuje první zisky.
  1)speciální-vedeny školou podle zvláštních kontraktu pro specifické skupiny (Nejčastěji na zakazku vládních agentur a organizaci). Jednalo se např. o veterány vietnamské války, hendikepovanou mládež a pod.
  2) veřejné- rozděleny do čtyř hlavních skupin podle oblastí:Maine Sea, Florida Sea, Winter Land, Summer Land, určeny pro všechny ostatní studenty.
  Délka těchto kurzů byla 3-101 dnů.byly pečlivě připravované, o čemž svědčí zejména přísně monitorováná aktivita účastníků a instruktorů, kromně toho škola vyžadovala U.S.Coast Guard - osvědčení pro lodní instruktory respektive osvědčení Maine Guides pro instruktory na souši. Výsledkem byla vysoká snaha všech účastníků kurzu.
  V každém kurzu byli účastníci oorganizováná ve dvanácti členných skupinkách s jedním až dvěma instruktory.Skupinka byla základním článkem systémové výuky a v ní probíhala většina aktivit. Na začátku kurzu se instruktoří koncentrovali na výuku obecně nutných znalostí bez určitých priorit. Po jisté době začali povolovat individuální projevy s menším důrazem na jejich vedení, zasahovali pouze v případech problému. Vrcholem byl rozpad skupinky a období kdy jednotlivci trávili dobu od několika hodin až po tři dny o samotě v divočině (pouze s občasnou návštěvou instruktora)."Přežití " bylo důležité ovšem důležitější byla práce ve skupinách, zvyšování vlastního sebevědomí při projevech a aktivitě, a zároveň víra v ostatní členy kolektivu, týmovou práci. Z tohoto důvodu pozdější organizování speciálních kurzu pro manažery, kteří rozvinutí podobných schopnosti vyžadovali, bylo velmi úspěšné."