text: Euroidealismus Václava Klause a eurorealismus Mirka Topolánka
  Autor: Benjamin Kuras | Publikováno: 9.1.2009 | Rubrika: Zamyšlení
  Co asi mohlo přimět pravicového premiéra Topolánka k tak nápadnému přesunu od původního pravicového programu do rozmělněného středu? Eurorealismus.
  Zaprvé, celá evropská politika je tak silně posunutá doleva, že klasické pravicové principy (a chraňpánbůh ideály) konzervatismu a liberalismu jsou v Evropě mrtvé a nedají se vzkřísit. Viz: Pravicová kancléřka vyzývající zaměstnavatele, aby v hospodářské recesi nepropouštěli zaměstance, aniž by jim vysvětlila, z čeho je budou platit. Pravicový prezident přikazující státníkům, kolik kde mají vyvěšovat jakých vlajek. Pravicoví fiskální experti řešící "krizi kapitalismu" zvýšenou zadlužeností, která ji způsobila. Evropská komise mrhající miliardami eur veřejných financí na už čtrnáctý rok auditory neověřitelné výdaje. S takovou pravicí, kdo potřebuje levici.
  Jenže realismus v sobě obsahuje nebezpečí, že čím víc jej realisticky přijímáme, tím rychleji se svou setrvačností bude řítit do totalitního surreálna. Prostě proto, že lidé s totalitními sklony bývají ve svém totalismu náruživější, lépe organizovaní a vynalézavější než svobodymilovní individualisté ve svém idealismu. Proto demokracie potřebuje občasnou injekci idealismu, aby si připomněla, čím se od totalismu liší, jak jej poznat a jak se mu bránit. Takovou injekcí může být pradávný antický a biblický (a v tom smyslu i evropský) princip spojení svobody s odpovědností.