text: Plánovaný institut zpětného uplatnění daňové ztráty | EY Česká republika
  Plánovaný institut zpětného uplatnění daňové ztráty
  Plánovaný institut zpětného uplatnění daňové ztráty (pdf)
  Stáhnout 352 KB
  Dostal se nám do rukou legislativní návrh plánovaného institutu zpětného uplatnění daňové
  ztráty (tax loss carry back). Níže shrnujeme hlavní body:
  Od základu daně by mělo jít odečíst daňovou ztrátu ve zdaňovacích obdobích (nebo obdobích, za která se podává daňové přiznání), která započala v období 2 let před začátkem období, za které daňová ztráta vznikla, nebo v období 6 let po skončení tohoto období.
  Zjednodušeně tedy poplatník, který bude mít např. za zdaňovací období započaté v roce 2020 vyměřenou daňovou ztrátu, může podat dodatečné daňové přiznání za zdaňovací období započaté v roce 2019 a eventuálně i zdaňovací období započaté v roce 2018 a tuto daňovou ztrátu si odečíst od kladného základu daně. V takovém případě vznikne poplatníkovi přeplatek z již uhrazené daně za tato období.
  I při zpětném uplatnění daňové ztráty bude třeba naplnit podmínky stanovené tzv. testem podstatné změny, resp. testem zachování stejné činnosti v § 38na zákona o daních z příjmů. V této souvislosti dostupné odůvodnění uvádí, že se upřesňuje vymezení pojmu "změna ve složení osob", přičemž není zcela zřejmé, zda se nějak posouvá praktický výklad tohoto pojmu. V rámci vypořádání připomínek zástupci Ministerstva financí naznačují, že obsahová změna není cílem. Zejména vzhledem ke skutečnosti, že rok 2020 se z hlediska ekonomické činnosti řady společností bude značně odlišovat od let 2018 a 2019, doporučujeme společnostem, které v tomto období změnily vlastnickou strukturu, aby možnost případného uplatnění ztrát na historická období dopředu zanalyzovaly.
  Při aplikaci zpětného uplatnění daňové ztráty dochází k prodloužení lhůty pro stanovení daně pro daná období, a to obecně do konce lhůty pro stanovení daně za poslední zdaňovací období, za které bude možno daňovou ztrátu nebo její část uplatnit (v případě ztrát za kalendářní rok 2020 bude poslední období kalendářní rok 2026). Pokud však poplatník nevyužije možnosti zpětného uplatnění daňové ztráty, lhůta by neměla být prodlužována. Vzhledem k tomu, že Finanční správa v současnosti zastává názor, že prodloužení lhůty pro stanovení daně se v případě následných ztrát může řetězit, doporučujeme zvážit, jaký dopad může mít uplatnění ztrát za historická období na lhůtu pro stanovení daně za veškerá období počínaje rokem 2008 (kdy bylo samotné prodloužení lhůty pro stanovení daně v souvislosti se ztrátou do zákona zavedeno).
  Daňovou ztrátu stanovenou po přeměně by nemělo být možné odčítat od základu daně právního předchůdce poplatníka v období předcházejícím období, za které je tato daňová ztráta stanovena.
  Co se týče příjemců investičních pobídek, pak důvodová zpráva uvádí, že uplatnění daňové ztráty za předcházející období je pro poplatníka uplatňujícího daňovou slevu nepovinné (na rozdíl od jejího uplatnění ve zdaňovacích obdobích následujících po období, za které byla stanovena).
  Novou úpravu by mělo být možné použít již na daňovou ztrátu stanovenou za zdaňovací období, které skončilo po 30. červnu 2020.
  Zákon rovněž přichází s výjimkou pro urychlení lhůty pro stanovení daně (aby byla dříve vyměřena ztráta pro její zpětné uplatnění). Poplatník, který má zákonem uloženou povinnost mít účetní závěrku ověřenou auditorem nebo jehož daňové přiznání podává daňový poradce, může podat daňové přiznání za zdaňovací období, které skončilo v období od 30. června 2020 do 29. června 2021, už do 3 měsíců po jeho uplynutí (pokud není daňové přiznání v této lhůtě podáno, použije se standardní lhůta podle daňového řádu). Tzn. za zdaňovací období 2020 bude možné přiznání podat do třech měsíců a daňová ztráta tak bude stanovena k 1. dubnu 2021 a hned následně bude možné podat dodatečné přiznání za rok 2019 (příp. 2018) a tuto ztrátu uplatnit.