text: Benátky - Průvodce, co navštívit a vidět v Benátkách, památky a zajímavosti
  Benátky jsou skutečně jedinečným městem. Nesmírně romantické, protkané malebnými kanály, poseté úžasnými historickými paláci, s bohatou dávnou minulostí i významnými uměleckými sbírkami. Mnozí o nich říkají, že je to nejkrásnější město na světě – no, tohle posouzení už nechme na vás. Jedno je ale jisté, Benátky uspokojí milovníky romantiky, dějin, umění a architektury.
  Benátky jsou městem nacházejícím se na severovýchodě Itálie a jsou hlavním městem regionu Benátsko (Veneto). Historické městské jádro leží na ostrovech v laguně, na březích laguny jsou pak novější části města. Město je protkáno kilometry vodních kanálů, které křižuje na 400 mostů. Zdejší domy stojí většinou na dubových kůlech zanořených do moře. Díky své poloze byly Benátky po staletí rukojmím větrů a rozmarů moře. Protože hladiny moře stále stoupají, trápí čas od času Benátky jev zvaný acqua alta neboli vysoká voda. Mořská voda tak proniká na benátské ulice a náměstí, na což jsou ale místní zvyklí. Snad každý má loďku a vláda v případě vysoké vody buduje vyvýšené chodníky pro pěší. V úrovni hladiny moře tu však bydlí jen málokdo, přízemní nemovitosti jsou proto nejlevnější ve městě.
  Benátky jsou jednou z nejnavštěvovanějších oblastí Itálie, ročně sem zavítá na 15 milionu turistů. Cestovní ruch je tak hlavním tahounem zdejší ekonomiky. Od roku 1987 se Benátky nachází na seznamu UNESCO. Město má kolem 250 tisíc obyvatel, kterých ale stále ubývá hlavně kvůli vysokým cenám nejen bydlení.
  Historie Benátek je nesmírně zajímavá, v minulosti to byla jedna z nejvýznamnějších evropských námořních a obchodních velmocí, středisko sklářství a dodnes je to jedno z nejvýznamnějších evropských historických měst a jedno z nejvýznamnějších italských měst. Název město nese podle kmene Benetů (Venetů), kteří se zde usadili v době stěhování národů, aby se ukryli před pronásledujícími barbary. Svou osadu založili na bahnitých ostrůvcích uprostřed laguny. Z osady se postupně stala bohatá patricijská republika, která měla obrovský vliv ve Středomoří. Do 10. století si město vytvořilo významné obchodní kontakty nejen na Východě. Jeho prosperita rostla díky mocnému námořnictvu a organizování křižáckých výprav. Na pevnině úspěšně odolávaly tlaku dalších mocností, jako byl Janov nebo Pisa a svůj vliv rozšířily na téměř celou severovýchodní Itálii, ve Středomoří pak měli početné kolonie. Jako námořní velmoc Benátky měly mocnou flotilu, která čítala několik tisíc plavidel. Benátčané dováželi z Východu koření, orientální zboží, ale také otroky, cukr, olej. Benátská republika, existující od konce 7. století do roku 1797, byla obrovským obchodním impériem, významnou námořní velmocí a jednou z nejsilnějších italských republik. Námořní velmocí byly Benátky zhruba od 11. století, vrchol moci Benátská republika zažívala mezi 15. a 16. stoletím. Tou dobou bylo město metropolí výtvarného umění, architektury, významnou tradici mělo i benátské divadlo. Definitivním koncem Benátské republiky byl rok 1797, období francouzské okupace. Po pádu Napoleona roku 1815 pak patřily rakouskému císařství, což vyvolávalo bouře a revoluce. Roku 1866 se Benátky připojili k sjednocující se Itálii.
  Benátky mají mezinárodní letiště Marco Polo. Z letiště a na letiště se z města dostanete buď vlakovými nebo autobusovými linkami. Funguje tu i nedaleká předražená lodní doprava. Nejlepší je využít autobusovou linku na náměstí Piazzale Roma nebo vlakovou linku na hlavní nádraží. Informace o zastávkách vlaků a autobusu, stejně tak o tom, kde koupit jízdenky a další praktické informace najdete tady.
  V případě, že budete muset řešit zpožděný let a podobné nepříjemnosti spojené s Vaším letem, přečtěte si náš článek věnovaný tomu, na co všechno v takovémto případě máte nárok a jak žádat o náhradu. Připravila ho pro vás společnost Vaše nároky.cz, která má za dobu fungování tisíce spokojených klientů a zkušeností na rozdávání.
  V historickém centru Benátek nejezdí žádná auta, přirozeně umístění na laguně a všudypřítomné kanály to neumožňují. Dojeli-li jste do Benátek autem, auto budete muset nechat buď na pevninské části nebo v obrovských garážích na ostrově Tronchetto nebo na Piazzale Roma, kde si ale pěkně poplatíte. V historickém centru města tak musíte využít buď vlastní nohy, což je nejlepší a rozhodně nejlevnější varianta (historické centrum v klidu projdete pěšky) a dále pak lodní dopravu po kanálech. Na pevninské části Benátek jezdí autobusové linky. Dopravu po kanálu zajišťují parníčky, kterým se říká vaporetto, a které jsou docela drahé. Ty zajišťují kyvadlovou dopravu podél břehů, které lemuje nespočet fascinujících historických paláců, z nichž na vás doslova dýchne dávná bohatá historie. Č. 1 zastavuje u každého přístavního můstku, č. 82 dělá méně zastávek. Zastávky vaporetta najdete na žlutých nástupištích. Plavba po kanále je mimo jiné působivá v noci. Informace o lodní dopravě po kanále, stejně tak o autobusových linkách a nákupu a cenách jízdenek najdetetady. Další užitečné informace o dopravě po Benátkách najdete také tady. Zakoupit si také můžete turistický pass Venezia Unica City Pass, který nabízí různé možnosti dopravy městskou dopravou včetně lodní dopravy. Nastavit si ho můžete podle vlastních požadavků podle toho, jak hodně chcete cestovat a co všechno chcete vidět. Veškeré možnosti tohoto passu najdetetady. Pro nákup vstupenek pak můžete využít také různé kombinované vstupenky – třeba Chorus Pass pro návštěvu všech 16ti kostelů nebo Museum Pass pro návštěvu 11 muzeí. Přehlednou mapku Benátek pak najdete tady.
  Samozřejmě Benátky mají i své mouchy. Davy turistů vám prostě návštěvu musí zákonitě znepříjemnit, hlavní turistické atrakce (především náměstí sv. Marka) doslova praskají ve švech snad ve všech ročních obdobích. A druhou výtku máme ke zdejší velmi vysokým cenám. Benátky jsou nesmírně drahé, za reprezentativní vzorek uvedeme jízdu gondolou, která se pohybuje mezi 80 – 90 eury za 50 minut. Další nevýhodou je obrovské znečištění zdejších kanálů.
  A pojďme konečně k tomu, co vás asi zajímá nejvíce. K těm nejzajímavějším místům Benátek. Nelze začít naše putování jinde, než u nejvýznamnější dopravní tepny, ale zároveň té nejkrásnější – u Canalu Grande. Tenhle vodní kanál se vine městem v délce čtyř kilometrů ve tvaru písmene S a prochází starobylým srdcem Benátek. Je to první zastávka většiny turistů. Vydat se můžete po březích kanálu a přes zdejší čtyři mosty pěšky, nebo můžete využít vaporreto (pohled z vody je přece jen lepší). A jaké velkolepé stavby cestou, nebo spíše během plavby, uvidíte? Pojedeme ve směru od Piazzale Roma do San Marco. První zajímavou stavbou bude nalevo ležící kostel Chiesa degli Scalzi ze 17. století, hned kousek dál je kostel San Geremia se vzácnými ostatky sv. Lucie, mučednice ze 4. století. V budově Fondaco dei Turchi se nachází přírodovědné muzeum, které od 17. do 19. století bylo centrem tureckých kupců. Nalevo je dále prostá budova bývalé nouzové obilnice z 15. století, která byla důležitá v době tehdejšího hladomoru a obléhání. Jedním z nejkrásnějších paláců v okolí je palác Palazzo Vendramin-Calergi, který je dnes kasinem. V jednom z bytů žil v 2. polovině 19. století skladatel Richard Wagner. Kousek dál jsou pak nádherné paláce Ca´Pesaro (dnes muzeum moderního umění) a Ca´d´Oro (dnes muzeum středověkého umění). Naproti Ca´d´Oro stojí rybí trh Pescheria. A blížíme se pomalu k nejznámějšímu mostu na zdejších kanálech, Ponte di Rialto (foto v textu). Most z 16. století značí, že vjíždíme do starobylého srdce města. Vlevo za mostem stojí dvě budovy benátské radnice – Palazzo Loredan a Palazzo Farsetti. V paláci v jedné ze zátočin bydlel i slavný básník lord G. G. Byron. Dalším palácem je Ca´Rezzonico, ve kterém je Muzeum Benátek 18. století. Nalevo za posledním ze tří mostů přes kanál stojí palác Palazzo Barbaro z 15. století. Ten koupila jedna mocná rodina a pobývala tu spousta významných osobností – malíř Claude Monet nebo spisovatel Henry James. Dalšími paláci jsou Palazzo Barbarigo, který dnes vlastní sklářská společnost, Palazzo Venier dei Leoni a krásný Palazzo Dario, který je prý považován za prokletý. Dále mineme mimo dalších paláců nejlepší benátský hotel Palazzo Pisani-Gritti, kostel Santa Maria della Salute a konečně dorazíme ke slavnému Dóžecímu paláci a náměstí Piazza San Marco. O některých z těchto míst bude ještě řeč níže.
  Dalším hojně navštěvovaným místem Benátek je slavné náměstí sv. Marka (Piazza San Marco) (foto pod textem), o kterém Napoleon řekl, že je to nejkrásnější přijímací pokoj v Evropě. Dominantami náměstí jsou dvě nejslavnější benátské stavby – Dóžecí palác a bazilika sv. Marka. K tomu je tu ale další spousta historických kaváren a budov, které taktéž připomínají bohatou benátskou minulost.
  Kromě těchto dvou budov, ke kterým se následně dostaneme, upozorníme na ty sice méně známé, ale přesto dotvářející půvab tohohle nádherného náměstí. Poblíž nábřeží se nacházejí dva sloupy, které sem byly přivezeny ze Středomoří ve 12. století. Na vrcholu prvního z nich je lev sv. Marka, na vrcholu druhého je sv. Theodor, jeden z patronů města, vedle něhož je neznámý tvor symbolického významu. Mezi sloupy se kdysi nacházelo popraviště a místní dodnes věří, že toto místo přináší neštěstí těm, kdo tudy projdou. Dále je tu budova bývalé mincovny z 16. století Zecca a také státní knihovna Libreria Sansoviniana. Nalevo od baziliky se nachází hodinová věž Torre dell´ Orologio z konce 15. století, o které latinský název praví: "Počítám pouze šťastné hodiny". Nejvyšší benátskou budovou je pak Campanile (98,5 m) (foto v textu), která nabízí úžasný výhled. Byla postavena v 10. století a sloužila jako zvonice pro baziliku, maják i strážní věž přístavu. Tato původní věž neustála zub času a pod náporem větru a deště se v roce 1902 zřítila. Roku 1912 byla postavena nová, s lepšími základy, kterou tu můžeme obdivovat dnes. Dále je tu muzeum přibližující dějiny Benátek – Museo Civico Correr ve třech patrech historického paláce (najdete tu obrazy, kostýmy, zbraně, sklo, mince i námořnické drobnosti) a také zmíníme, že ti bohatší z nás by si mohli dopřát posezení v drahé, ale nejkrásnější a nejokázalejší kavárně v Benátkách – Caffé Florian. Úžasný je hlavně zdejší starý interiér, který se téměř nezměnil od roku 1720, kdy tu podávali kávu Casanovovi, Charlesovi Dickensovi i Marcelu Proustovi.
  A pojďme k té nejúžasnější zdejší budově, bazilice sv. Marka (Basilica di San Marco). Její architektonické i umělecké zdobení vám jednoduše vyrazí dech. Tenhle úžasný chrám sloužil téměř tisíc let jako hrob sv. Marka, soukromá kaple benátských dóžat, centrum města a hlavní symbol moci a vlády benátského státu, který byl nejdéle trvající republikou na světě. K postavě apoštola a evangelisty sv. Marka mají Benátky zvláštní vztah. Sv. Marek město v životě neviděl, bylo založeno až několik set let po jeho smrti, ale Benátčané si pravděpodobně vymysleli zdejší legendu, která světce spojuje s tímto městem, aby ospravedlnili krádež jeho ostatků z egyptské Alexandrie v 9. století. Po přepravení ostatků do Benátek byl sv. Marek prohlášen hlavním patronem Benátek. Prý na tohle místo Marek zavítal, když se vracel od Jaderského moře do Říma. Zjevil se mu anděl a pozdravil ho slovy: "Pokoj s tebou, Marku, můj evangelisto. Zde bude odpočívat tvoje tělo". Práce na tomto chrámu, který si kladl za cíl být "nejkrásnějším kostelem, jaký kdy byl spatřen", vyvrcholily na konci 11. století, kdy byla bazilika posvěcena. V následujícím století pak byl kostel zdoben skvostnými mozaikami, které Benátčané ukradli během čtvrté křížové výpravy v Konstantinopoli. Hlavní venkovní fasáda nabízí hlavně kopie uměleckých pokladů. Uvidíte tu koně z bronzu a skvostné mozaiky. Jedinou původní mozaikou je nad dveřmi vlevo "Přenesení těla sv. Marka do baziliky" z 13. století. Krásná je dále románská sochařská výzdoba ze 13. století nad hlavním portálem. Interiér baziliky bývá stále narván turisty, vstup do baziliky je zdarma, pro návštěvu většiny pokladů v bazilice si ale musíte koupit vstupenky. Téměř každé místo v bazilice je pokryto zlatými mozaikami, které byly spolu s plánem baziliky inspirovány byzantskou tradicí. Nejstarší mozaiky pocházejí z období kolem roku 1100, novější pak o 700 let později. Na mozaikách jsou často vyobrazeny výjevy z Nového a Starého zákona. V interiéru pak upozorníme na chrámový ochoz Loggia dei Cavalli neboli koňská lodžie. Zdejší bronzoví koně sem byli převezeni z Konstantinopole na začátku 13. století. Jsou zde ale opět jen jejich kopie, originály jsou chráněny v sousedním muzeu Galleria Marciano. Z původního čtyřspřeží z doby antiky se zachovali pouze tito dva pozlacení koně. Zda jsou římského či řeckého původu ale není jasné. Zajímavá je dále svatyně za hlavním oltářem, kde stojí monumentální zlatá oltářní stěna Pala d´Oro. Prý právě tady odpočívá sv. Marek. Mnozí ale tvrdí, že jeho ostatky byly zničeny při požáru v 10. století. Zdejší oltářní stěna je nejkrásnějším zlatým a stříbrným uměleckým předmětem v Evropě. Je zdobena rubíny, ametysty, safíry, smaragdy, granáty, perlami, ale i dalšími vzácnými kameny. Většina z kamenů byla ukradena během křížových výprav v Konstantinopoli. Stěna pochází z 10. století, v následujících dvou stoletích byla předělána. Dále upozorníme na kazatelnu, ve které byl tradičně nový dóže představován lidu a na zdejší klenotnici. Většinu pokladů v klenotnici tvoří kořist ze čtvrté křížové výpravy. Z větší části ji tak tvoří náboženské a raně byzantské stříbrné předměty. Bývala by byla ještě krásnější, kdyby Napoleon její největší skvosty nenechal roztavit. Všimněte si také Trůnu sv. Marka vytvořeného v Alexandrii a darovanému v 7. století jednomu z vládců laguny.
  Další skvostnou budovou na náměstí sv. Marka je Dóžecí palác (Palazzo Ducale) (foto pod textem). Ten byl po tisíc let domovem nejen benátských dóžat, tajné policie, soudního dvora, ale také vězení a mučírny. Jedná se o vůbec jednu z nejkrásnějších gotických budov na světě. Půvabný je exteriér s řadou sloupů a mramorových vzorů, stejně tak interiér tvořený labyrintem sálů plných zlata a obrazů. Součástí je také hladomorna, kde v 18. století pobýval slavný Casanova. První pevnost na tomto místě stávala v 9. století, později vyhořela a dnešní podoba pochází z rekonstrukce z 16. století. V okolí paláce upozorníme pak na most Ponte dei Sospiri (foto v textu) neboli Most vzdechů, který dostal svůj název podle vzdechů odsouzenců vedených z paláce do vězení. Na rozích budovy jsou sochy Opilost Noemova, Adam a Eva a Šalamounův soud. Do hlavic mnoha sloupů jsou vytesány alegorie ctností a neřestí. Na čelní fasádě jsou pak dva červené sloupy, které jsou údajně postříkány krví mučených zločinců, kteří zde byli připoutáni před popravou. Nalevo od hlavního vchodu stojí slavní Tetrarchové, kaštanově hnědí rytíři pocházející pravděpodobně ze 4. století, kteří představují císaře Diokleciána a tři spoluvládce Římské říše.
  Do interiéru paláce vstoupíte po schodišti Scala dei Giganti z roku 1501, pojmenovaném podle soch Marta a Neptuna, kteří představují moc Benátek na zemi i na souši. Po zakoupení vstupenky se dostanete k prohlídce dlouhé řady nádherně zdobených zdejších sálů. Sala dell´ Anticolegio sloužilo jako předsálí pro vzácné hosty, je krásně zdobený obrazy stejně jako sousední Sala del Collegio, kde se scházela benátská vládní rada. Dalšími sály, ve kterých se scházela vláda, soudci i dozorci obávané tajné policie, jsou Sala del Senato a Sala del Consiglio dei Dieci. V Sala della Bussola se nachází tzv. Lví tlama. Jedná se o poštovní schránku, do které občané mohli házet obvinění proti svým benátským spoluobčanům. Čtyři sály pak zabírá zbrojnice a dále se dostáváme do Sala del Maggior Consiglio, ve které se ukrývá největší olejová malba na světě, Ráj od Tintoretta. Přes Most vzdechů se pak dostanete do starého vězení. Palác si můžete prohlédnout sami nebo při prohlídce průvodcem, během které se dostanete i do míst samostatně nepřístupných. Informace o cenách vstupného a otevírací době najdete tady.
  A pár dalších míst, které můžete zhlédnout procházkou z náměstí sv. Marka. Zmíníme budovu benátské opery Teatro La Fenice, která sice nepatří k nejvěhlasnějším v Evropě, ale pyšní se přepychovým interiérem přetékajícím zlatem, dále pak ulici plnou obchodů Calle Larga XII Marzo, krom toho je tu nespočet fantastických nejen barokních kostelů. Z dřevěného mostu z 19. století Ponte dell´ Accademia vedoucího přes Canal Grande se vám naskytne krásný výhled na kanál. Před kostelem San Trovaso se nachází jedna z mála loděnic pro gondoly ve městě (tzv. squera). Upozorníme také na krásné benátské náměstí Campo Santa Margherita.
  Tohle byl přehled těch nejvýznamnějších, nejznámějších a nejnavštěvovanějších benátských památek. To ale není všechno, co Benátky nabízí. Pojďme dál, teď konkrétně do městské čtvrti Dorsoduro, jejíž hlavními lákadly jsou významné umělecké sbírky ve zdejších muzeích. V historickém paláci Ca´rezzonico se nachází Muzeum Benátek 18. století, tedy době jejich úpadku. Exponáty i interiér paláce dokonale odráží tuto dobu. Palác byl stavěn od 2. poloviny 17. století po celých následujících sto let. Poté ho vlastnily různé bohaté rodiny, než ho roku 1935 koupil stát. V muzeu upozorníme na velkolepý taneční sálů s poměrně obyčejným nábytkem, v dalších sálech můžete obdivovat stropní fresky, obrazy, tapisérie i krásný nábytek.
  Slavná zdejší Gallerie dell´Accademia ukrývá bohatou uměleckou sbírku tzv. benátské školy. Největší pýchou galerie jsou satirické fresky Giandomenica Tiepola, dále pak obrazy Giovanniho Belliniho, Vittora Carpaccia, Paola Veroneseho.
  Další významnou uměleckou sbírkou je sbírka Peggy Guggenheimové v Palazzo Venier dei Leoni. Nádherné jsou i přilehlé zahrady poseté sochami na březích Canalu Grande. I tady najdete cenou sbírku obrazů, tentokrát zaměřenou na moderní umění. Jsou tu zastoupeny všechny směry moderního umění 20. století, kubismus, modernismus i surrealismus.
  V této čtvrti pak ještě upozorníme na renesanční kostel Santa Maria della Salute (foto vpravo), jednu z dominantních benátských staveb. Kostel s bílou kopulí stojí u ústí Canalu Grande a dotváří typickou benátskou siluetu. Kostel byl postaven v 17. století při příležitosti ukončení morové epidemie, která devastovala zdejší obyvatelstvo. Nad hlavním oltářem pak Pannu Marii vyhánějící mor můžete vidět v podobě sousoší.
  Další čtvrtí je San Polo, nejmenší benátská čtvrť, která láká hlavně na své kostely. Nejimpozantnějším z nich je Santa Maria Gloriosa dei Frari, po bazilice sv. Marka druhý nejvýznamnější benátský svatostánek. V gotickém kostele, jehož stavba byla zahájena ve 13. století, se mimo zdejší krásnou dekoraci nachází i tři největší italské renesanční obrazy – Nanebevzetí Panny Marie od Tiziana, dále jeho Madonna di Ca´Pesaro a Belliniho triptych s madonou a dítětem. Krom malířské výzdoby se tu nachází i několik hrobek – v pyramidě z bílého mramoru se skrývá pouze srdce významného novoklasicistního sochaře Antonia Canovy. Canova dokonce hrobku sám navrhl pro Tiziana, který ale nakonec odpočívá v jiné hrobce v tomto kostele. Ve Scuola Grande di San Rocco můžete vidět spoustu obrazů nejen od Tintoretta, ale i krásné řezbářské práce.
  Ve čtvrti Cannaregio zmíníme také pár míst. Již jednou v tomto článku zmiňovaný palác Ca´d´Oro neboli Zlatý dům z 15. století. Palác měl v minulosti několik většinou lhostejných majitelů, než byl roku 1927 odkázán státu. Dnes se v něm nachází Galleria Franchetti nabízející směsici středověkého malířství a sochařství. Zmíníme největší zdejší dílo, obraz Sv. Šebestiána od Mantegny ze začátku 16. století. Krom obrazů je tu také místnost plná vlámských tapisérií. Dále zmíníme dva zdejší kostely – z červených cihel byl většinou postaven kostel Madonna dell´Orto a z různobarevného mramoru pak vznikl kostel Santa Maria dei Miracoli.
  Čtvrť Castello je největší ze zdejších městských čtvrtí. Tady upozorníme na kostel Santi Giovanni e Paolo s 25 krásnými hrobkami dóžat a krásnou výzdobou. Dalším kostelem je San Zaccaria, taktéž krásně zdobený, jak už bývá benátským zvykem. Vedle kostela se nachází krásná jezdecká socha Bartolomea Colleoniho, žoldnéře, který sloužil Benátkám celý svůj život a odkázal jim i spoustu peněz pod podmínkou, že mu postaví sochu.
  Nebojte, na slavné gondoly jsme nezapomněli. Nic snad nepatří k Benátkám víc než tyhle elegantní "loďky". Jejich vzhled je úzkostně dodržován a jejich jednotnost je tak opravdu obdivuhodná. Každá gondola váží kolem 700 kg a je vyrobena z osmi druhů dřeva. Vesla z dubového dřeva se dělají na míru každého gondoliéra. Všechny gondoly mají stejné míry – jsou skoro 11 metrů dlouhé, 1,5 metru široké a jedna strana je delší než druhá, to proto, aby se lépe vyrovnala váha gondoliéra. Většina zdrojů uvádí, že první gondoly se objevily v 11. století k regulování dopravy na laguně. Protože byly gondoly v dávných dobách tak nápaditě a bohatě zdobené, byl vydán zákon zakazující jakoukoli okázalost či zdobení. Právě proto jsou dodnes všechny gondoly černé. Okrasných prvků je na nich opravdu minimum. Projížďky na gondolách jsou předražené, cenu si vždycky domluvte dopředu. Běžná projížďka trvá 50 minut, za přetažení doby jízdy si připlatíte, stejně tak za hudbu. Ceny se platí za gondolu, ne za osobu. Do gondoly se vejde 5 lidí. V minulosti benátské kanály brázdilo na 10 tisíc gondol, dnes jit tu zbylo pár stovek a je to víceméně záležitost hlavně pro turisty. Dodnes tak přežívá jen několik málo dílen na výrobu gondol. To je jeden z našich dalších tipů k návštěvě. Squero je malebná dílna na výrobu gondol, která jakoby se zastavila ve starých časech. Uvidíte tu výrobu i opravu gondol. Dílny jsou velmi malé, nejsou tak vhodné pro davy turistů a návštěvu je tak třeba domluvit v některém z návštěvnických center. Patronem gondoliérů je mimochodem český světec sv. Jan Nepomucký. Nejvíce gondol zahlédnete přirozeně na Canalu Grande. A tady také můžete využít gondoly jako trajekty – říká se jim traghetto a zastávky bývají na dřevěných molech označených nápisem traghetto a cenou jízdného. Jezdí kontinuálně a tak nebude ani dlouho čekat.
  Když už jsme u gondol, pár slovy se ještě zmíníme o benátské laguně, na jejíž bahnitých ostrůvcích Benátky vznikly. Samotná laguna je velmi špinavá, neboť je skládkou průmyslového odpadu zdejších továren, nachází se v ní ale několik ostrůvků, na které také můžete vyrazit. Lodě na ostrovy vyplouvají z Fondamente Nuove. Ostrov Murano má dlouho sklářskou tradici, dnes tu najdete spoustu obchodů se sklem a sklářské muzeum Museo Ventrario. Ostrov Burano se zas proslavil svou krajkou, která se tu vyrábí od 15. století. Staré krajky můžete obdivovat v Museo del Merletto. Na ostrově se zachovala atmosféra skutečné rybářské komunity, malebné jsou barevné pomalované domky, aby muži poznali své domovy ze svých lodí daleko na moři. Rybářská atmosféra je tu citelná na každém kroku. Nejkrásnějším z ostrovů v laguně je pak Torcello. Ostrov je dnes téměř opuštěný, leží tu byzantský kostelík z 11. století, přístaviště a malé muzeum věnované historii laguny.
  Jednou z neproslulejších kulturních událostí Benátek je benátský karneval – Carnevale, který se tu koná už od 13. století, s přestávkami v 18. a 19. století. Každoročně přitahuje na půl milionu turistů. Koná se na přelomu ledna a února. V době karnevalu je město skutečně narvané. Chcete-li se průvodu zúčastnit, budete potřebovat masku. Jednoduché masky přes oči nebo větší přes obličej, jejichž design pochází z renesanční italské commedie dell´arte, tu zakoupíte po celý rok, v době karnevalu tu ale najdete nespočet stánků s maskami. Místní si dokonce v době karnevalu v kostýmech vyřizují každodenní záležitosti. Po městě se kromě davů lidí v maskách můžete připojit také k různým pouličním akcím, koncertům i divadelním představením i módním přehlídkám. Představení se konají i na vodě. Během karnevalu zůstávají kostely i muzea otevřená dlouho do noci, v některých kostelech se konají klasické koncerty, při kterých jsou hudebníci oblečeni v kostýmech a hrají na původní nástroje z 18. století. Pro movitější z vás se naskýtají možnosti užít si na jednom z luxusních maškarních plesů, které se konají v nejkrásnějších benátských palácích. Benátský karneval má tradici už od roku 1797. Oproti jiným karnevalům se liší nošením typických masek a kostýmů, které se v Benátkách běžně nosily v 18. století. Je jen málo důkazů, které by vysvětlovaly motivy dřívějšího užívání benátských masek. Jeden učenec se například domníval, že skrývání tváře na veřejnosti bylo benátskou odpovědí na jednu z nejtvrdších třídních hierarchií v evropské historii. První doložené prameny se o používání masek v Benátkách zmiňují již ve 13. století. Benátský karneval se ve svých počátcích těšil velké oblibě také z toho důvodu, že nižší vrstvy se mohly na chvilku stát velkými pány a velkými dámami a naopak. Za nejznámější masku platí tzv. bauta, kterou nosili třeba benátští politici při politických hlasováních, protože všichni museli hlasovat anonymně. Je to maska, která zakrývá celý obličej. Další typickou maskou je třeba slavná kolombína, která má svůj původ v tradiční italské commedii dell'arte, nebo třeba dottore, což je maska s dlouhým zobákem. Je jednou z nejbizarnějších benátských masek, která má původ v masce, kterou lékaři v 17. století nosili, aby eliminovali riziko přenosu nákazy při léčbě nemocných morem. Ve středověku byla výroba masek skutečným uměním a výrobci masek měli i svůj vlastní cech. Návštěva Benátského karnevalu je skutečně jedinečnou záležitostí, po městě se táhne průvod v tradičních maskách a kostýmech, všechno doplňováno hudbou a tancem, a je to kouzelná podívaná. Nevýhodou je samozřejmě velká komerčnost celé akce a davy turistů, tou dobou Benátky zažívají skutečně těžké časy. V rámci víc než dvou týdnů se tu koná celá řada vystoupení. Upozorníme třeba na Volo dell'Angelo neboli Let anděla. Anděl se spustí zavěšený na laně ze zvonice Svatého Marka do protilehlé strany stejnojmenného náměstí, které je při této události narvané k prasknutí. V historii Benátského karnevalu má Volo dell'Angelo dlouholetou tradici. Ta vznikla již v polovině 15. století, kdy při jednom z karnevalů přešel akrobat po laně mezi zvonicí Svatého Marka a lodí, zakotvenou poblíž nábřeží Piazzeta Svatého Marka. Další událostí je Volo dell´Aquila, tedy Let orla. Orla většinou představuje známá osobnost italského showbusinessu. Let orla se koná vždy druhou karnevalovou neděli. Společně s Letem anděla a Vzletem lva představují vrcholy karnevalu. Volo dell´Aquila tak představuje jakousi pomyslnou polovinu karnevalu. Zatímco Let anděla karneval otevírá, vzlet lva karneval uzavírá. Vzlet lva, tedy Svolo del Leon, představuje nejvyšší poctu okřídlenému benátskému lvu, symbolu Benátek. Lev bude namalovaný na velkém plátně. To bude spuštěné ze zvonice Svatého Marka dolů na náměstí. Průvody a lidé v maskách se na karnevalu pohybují po celou dobu jeho trvání. Skutečně úžasná záležitost. Masky vyráběné dnes hlavně ze sádrokartonu jsou také jedním z velmi oblíbených suvenýrů z Benátek a můžete si je tu zakoupit po celý rok v různých obchodech i stáncích. Rozhodně na karneval do Benátek jednou vyrazte, stojí to za to. Zkuste navštívit alespoň některou z událostí, které se v rámci karnevalu konají. Veškeré informace o akcích konaných během karnevalu najdete tady.
  Benátky Vás rozhodně nezklamou, úžasné paláce, malebné gondoly na kanálech a jedinečná romantická atmosféra, nejen to jsou hlavní lákadla tohohle skvostného historického města. Tak neváhejte!
  Plánujete-li vyrazit do Itálie, doporučujeme před cestou nahlédnout do našeho článku o této jihoevropské zemi. Dozvíte se v něm nejen o samotné zemi, ale najdete tu průvodce i po dalších zajímavých místech Itálie.