text: Konflikty na hřišti - Diskuse - eMimino.cz
  ahoj, zajímalo by mne, jak moc se omlouváte za své dítko, pokud něco způsobí jinému. Dneska si Edík (dále jenom E. ) hrál asi s o rok starším klukem. Klučík neustále teda zdůrazňoval, že on už je velký a už všechno umí a E. je ještě malý, takže nic neumí, ale to je asi v tomhle věku normální..no pak si nějak hráli a šli na pískoviště a E. mu hodil písek do očí..nevím přesně jestli to byl úmysl, nebo náhoda, zrovna jsem se zabývala dcerkou. No každopádně klučík se rozbrečel docela dost, matince se to moc nelíbilo, tak jsem popadla E. a samozřejmě mu vyčinila, že se to nedělá a že si s ním kluk nebude chtít hrát atd. a řekla, ať se omluví..no na to E. jenom koukal a nic..klučík pořád brečel. Teď mi došlo, že jsem se jí vlastně za E. snad ani neomluvila, tak mně zajímá jestli se za své děti v takových případech omlouváte..
  16.7.09 13:23
  neomlouvám se, tlačím k tomu holku, mladší musí dělat malá malá (ale to nevyžaduji vždy spíš podle situace. Myslím že tvá reakce byla adekvátní.
  16.7.09 13:24
  Staci, ze si malemu vycinila. urcite to ta druha matka videla a to si myslim staci.
  Většinou konflikty na hřišti moc neřeším, jen ty zá:,–(ní. Nicméně za syna se většinou neomlouvám. V takovém případě mu vysvětlím proč se daná věc nedělá, jak může ublížit a navrhnu mu, že by se měl omluvit. Většinou se omluví sám. Pokud zakázanou věc udělá i přes vysvětlení znovu, odcházíme domů.
  Jsou to děti a je to třeba brát tak, že se chovají jako děti a ne jako zmenšení dospělí
  jakože by ses omluvila tomu chlapečkovi ty? No to teda nevím,asi spíš ne… Já bych trvala na tom aby se omluvil synátor (pomalu tříletý dítě už by to možná zvládnout mohlo…) a pokud by to syn prostě nechtěl udělat tak ho zbalila a šla domů…
  Ale za sebe, kdybych byla v pozici té "postižené" maminky, tak bych to přešla a vůbec to neřešila, to se stává běžně, že na sebe děti hážou písek ještě že si nehrají s kamením
  16.7.09 13:27
  Ahoj ano ja bych asi sla i za tim klucikem poptala bych se jestli uz je v poradku a ze se omlouvam- ale ja jsem asi extrem no… u nas se dekuje za vsechno a M zdravi lidi i z balkonu ale tak pokud jsi aspon vysvetlila svemu prckovi ze se to nedela tak je to myslim OK
  opravuji ano deti jsou uz dost velke na to aby se omluvily samy- tak bych tam sla s M a omluvila by se ona-taky by se mi nelibilo pokud by nekdo hazel neco na ni- ale chapu ze klucik nemusi byt proste zly- obcas je napadnou kraviny no…
  16.7.09 13:29
  ahoj, ne ze bych se omluvila tomu klukovi, spis jeho matince..no ja, pokud se neco stane obracene, tak to dost prechazim a taky z toho drama nedelam..ta matka byla celkem v pohode, jen rekla, ze se to nedela, ze by si nemohli hrat atd, ale jine treba budou min tolerantnejsi.
  Jj. skoro 3lete ditko by se omluvit mohlo, ale obcas se sekne, z hriste taky odchazime, obcas za revu a tahnu ho za sebou, jindy to jde..
  Tak já nevím… Pokud to není nic hrozného a nestrhne se davová hysterie jako, že řve postižený chlapeček, můj "agresor", že jsem mu vynadala, příp. mladší dcera, která jde bratra utěšit, od něj schytá pár nepěkných slov (zchladí si žáhu neb mamince by si to nedovolil ) a ve finále začne brečet mimino, tak většinou pronesu pár slov k dítěti i mamince, něco ve stylu, tak už jsme mu vynadala (k chlapečkovi) a promiňte (k mamince). jde to tak nějak automaticky, jako když někomu šlápnu na nohu,taky vystřelím omluvu. V případě, že se řve ve velkém, řeknu, promiňte, jen mamince a snažím se rychle zdekovat z místa sporu, abychom se v povzdálí všichni uklidnili a posléze mezi sebou vyřešili, pokud se na "místo činu" ještě poté vracíme, trvám na tom, aby se syn/dcera omluvili osobně.
  Takže, pokud jde o mou omluvu, ano omlouvám se tak nějak společensky oním promiňte a nijak zvlášť to nerozvádím.
  16.7.09 14:08
  Bývám často v obrácené situaci, naše Natálka je typický otloukánek. Kam přijdeme, tam jí někdo ubližuje a ona jen stojí a kouká, co jí to ten chlapeček/holčička dělá.
  Takže za sebe můžu říct, že mi stačí, když maminka vyčiní dítěti a třeba se i omluví, ale fakt nesnáším matky, co si třeba vykládají a jejíïch dítě ubližuje ostatním. Když vidím, že nezakročí jeho maminka, tak mu sama řeknu, ať přestane, popř. zakročím, protože ta naše treperenda by si nechala udělat nevím co a stojí jak trdlo. Za úspěch považuju, když křičí na dítě, co jí něco dělá: "Ne! Ne! Ne!". Ale to už musí být…
  16.7.09 14:21
  tak muj synator je jeste na nejaky samostatny omlouvani maly, takze za nej se omlouvam ja. Nejdriv mu teda reknu, ze muze delat jenom mala a pak se omluvim decku, s tim, ze to muj syn nemyslel vazne (jeste nastesti neublizuje umyslne), zjistim jestli mu fakt nejak moc neublizil a pak se omluvim mamince. Tak nejak mi to prijde prirozene. Az bude Tadeas vedet, co to je omluva a jak to funguje, tak se bude omlouvat on..snad
  16.7.09 14:22
  odjakživa jsem nesnášela řešit konflikty na hřišti, ale která z nás to má asi ráda, že?
  Já jsem vždycky vyčinila Matyášovi a chtěla, aby se omluvil. To stačilo.
  Kdybys byla na straně dítětě, kterému bylo ublíženo, tak ti taky bude stačit, když uvidíš, že maminka toho druhého dítěte mu vyčiní a má snahu s tím něco udělat a to svoje děcko vychovává. Děti budou mít konflikty pořád, spíš je to o tom, jak v tu chvíli zareagují matky.
  lexxie to žes mu vyčinila a dala mu tak hlasitě přede všema najevo, že se to nedělá, úplně stačí - já se taky neomlouvám - teď jsem si to teprve uvědomila, omlouvám se až když to je nějak opakované nebo tak…
  (ale naše dcera je většinou "oběť" a můžu ti říct že některý mámy to neřešej vůbec - kecaj si tam dál a jejich děti tam vesele terorizujou ostatní.
  16.7.09 15:57
  tak matky, které vše přehlíží moc nechápu..teď mi došlo, že jsem na synka mluvila česky, vychováváme ho dvojjazyčně a žijeme v Holandsku, takže ta druhá matka netušila co mu říkám , no alespoň sorry snad pochopila..
  16.7.09 16:50
  Ahojky, tak já jsem naštěstí v podobné situaci ještě nebyla, ale asi bych zareagovala jako ty. Tu omluvu mamince bych asi řeka, kdyby se stalo něco horšího. Třeba když naší Elu shodil chlapeček docela brutálmím způsobem z houpačky, tak se mi ta jeho maminka omluvila, ale když mi někdo hodí na dítě písek, tak to myslim není zas až tak nutný.
  16.7.09 17:16
  lexxie to jsem si právě teď řekla, protože jsem momentálně nakukla do jiné diskuze, kde píšeš o Holandsku (diskuze "čím dráždíš…")
  a zrovna jsem si říkala, že by mě zajímalo, jestli jsi tu výchovnou lekci pronášela česky nebo po jejich!
  ale víš co… z intonace a toho jak to říkáš (plus gestikulace, výraz tváře) člověk jasně pozná, že jsi ho za to určitě nešla pochválit…
  Jinak jak se psalo o těch rodičích, kteří svoje ratolesti ani nenapomenou, když páchaj neplechu - už jsem viděla i jiný věci - bezohledný rodiče - třeba jednou jsem viděla chlapečka s koktáním (v šatně v nějaké tělocvičně) a nějaká holčička k tomu měla tak pitomý průpovídky, a tatínek se jen blbě uškleboval a ani ji nenapomenul - to člověk akorát zůstane koukat a hodí tím směrem maximálně blbej ksicht…
  A ten chlapeček uplně chudák přestal mluvit, protože se asi styděl. to byly děti asitak kolem 5 let.