text: Dialog Bricka (M. Ligač) s otcem (P. Bucháček) je nejsilnějším místem inscenace, niterný prožitek a vnitřní pravdivost obou pánů doznívá ještě dlouho po skončení představení. Vděčné až dojemné jsou též kratší výstupy omezené matky (I. Nováčková). Méně čitelná je klíčová postava „kočky“ Maggie, již M. Pachlová zcela neobsáhla. Tvůrčí tým Williamsovo slavné drama nepokazil, nicméně si lze představit účelnější využití textu a nového překladu k vyjádření tápání v mezilidských a partnerských vztazích, které v trochu jiné formě přetrvává i po více než šedesáti letech od vzniku hry.
  Při odvyprávění příběhu života, zvlášť tak dlouhého a rozmanitého, se nedá jít příliš do hloubky, je nezbytné uchýlit se ke zkratkám, z čehož vyplývá i jistá povrchnost. Méně lichotivé stránky povahy Medy Mládkové zůstaly spíše decentně naznačeny. Režisérce se podařilo omezit komerční charakter projektu především doplněním pohybové složky a rozmanitých detailů zmírňujících popisnost. Pomohla i práce s venkovním prostorem a energické podání hlavní představitelky. Písňové sekvence v tomto ohledu obstály méně. Důstojná pocta pozoruhodné osobnosti.
  Terry Pratchett svedl napsat knihy, v nichž více perlil nápady a slovními hříčkami, nicméně i tato fantasy je vděčná a zábavná. Po úmrtí J. Kantůrka se překladu další Briggsovy dramatizace ujal P. Dominik s pomocí kolektivu pracujícím na inscenaci. Tvárná výprava pomáhá nezdlouhavě střídat prostředí. Herci hrají s vervou a někteří s přehledem vystřídají více postav, někteří se však uchylují k „šablonám“, k nimž napsané epizodky svádí. Odehrané reprízy možná přinesou větší lehkost a přidají na zábavnosti. Inscenace zklamáním není, ale mezi vzpomínaná česká provedení Pratchetta se asi nezařadí.