text: Končí doba železná, začíná doba uhlíková | Hospodářské noviny (iHNed.cz)
  Grafeny a z nich svinuté nano­trubice mnozí označují za materiál snů: jednoatomová vrstva uhlíku je až 200krát pevnější než ocel, lehčí než hliník, průhledná a absolutně neprostupná pro plyny. autor: Shutterstock
  věda a výzkum inovace fyzika
  Archeologové znají dobu kamennou, bronzovou a železnou − a v té poslední stále ještě žijeme. To už ale přestává platit, protože železo pomalu, ale jistě nahrazují materiály na bázi uhlíku. Nejuniverzálnější prvek vesmíru stvořil uhlí, diamanty i všechno živé, tím ale jeho možnosti nekončí: vědci z něj dokážou vytvářet materiály, o jakých se přírodě ani nesnilo.
  Už od předminulého století chemici objevují takřka nevyčerpatelný potenciál organických sloučenin založených na schopnostech uhlíku vytvářet jednoduché, dvojité i trojité vazby s atomy mnoha dalších prvků. V poslední době se ale pozornost obrací zpět k anorganickému uhlíku, který si vystačí sám nebo jen s několika málo dalšími atomy.
  Atomy jako dílky stavebnice
  Tým Stefana Curtarola z Duke University se zaměřil především na karbidy. Jde o běžně používané sloučeniny uhlíku. Ale zatímco u klasických karbidů je uspořádání atomů chaotické, pomocí počítačového modelování se vědcům podařilo navrhnout takové uspořádání atomů, které by jim dávalo ještě lepší vlastnosti: byly by tvrdší, odolnější vůči vysokým teplotám, a přesto lehčí. "Vůbec by mě nepřekvapilo, kdyby se ukázalo, že námi modelovaný materiál by byl vůbec nejtvrdší látkou s nejvyšším bodem tání, jaký existuje," říká vědec.
  Jiné možnosti nabízejí uhlíková vlákna, která konstruktéři už dnes používají v kompozitních mate­riálech tam, kde je potřeba vysoká pevnost a nízká hmotnost. Hledají se však další způsoby uplatnění. Vědci z University of Illinois připravili uhlíkové vlákno s průměrem pouhých 0,4 milimetru zesílené siloxanem, což je sloučenina křemíku s kyslíkem, schopná vytvářet dlouhé řetězce. Takové vlákno se po připojení elektrického napětí smrští, takže může fungovat jako umělý sval. Na rozdíl od skutečného svalu ale vykazuje mnohem větší mechanickou pevnost: unese zátěž 12 600krát převyšující jeho hmotnost a dokáže vykonávat specifickou práci 758 joulů na kilogram, což je 18krát víc než přírodní sval.
  Uhlíkové vlákno může sloužit k ukládání energie. Výztuha karoserie z kompozitu by tak zároveň mohla být i akumulátorem.
  "Umělý sval z tohoto materiálu nabízí široké možnosti uplatnění, například v robotice, v protetice, v zařízeních podporujících lidský organismus a podobně," říká Caterina Lamutová, členka vědeckého týmu, který umělý sval vyvíjí.