text: …až budeš velký, chtěj být jako já… | BLíže o Kultuře
  Posted by Přemek Doležal | 30. 7. 2014 | Filmové recenze | 0 |
  Jestli se chcete pobavit a na pár vteřin nepřemýšlet o ušlechtilých cílech např. záchraně deštných pralesů, vyražte na komedii Grandhotel Budapešť do univerzitního kina Scala a jediné, o čem budete cca 100 minut přemýšlet, je, jestli se zachrání pan Gustave a Chlapec s jablkem.
  Univerzitní kino Scala je příjemné místo, které Vám umožní návrat ke starým časům, kdy kino nebylo synonymem k nákupním centrům s mnoha sály, paralelně promítaným filmům a poházenému pop-cornu po zemi – zkrátka klasika, která netrpí na kvalitě obrazu ani zvuku. A jako bonus si můžete adoptovat sedačku, která pak 24 měsíců nese Vaše jméno…na druhou stranu budiž ke cti všem multiplexům, že polstrované sedadlo s opěrátkem má své kouzlo.
  Grandhotel Budapešť Wese Andersona je svižný, groteskní, pobaví a neurazí… Nemohu se ubránit tomu, že ve mně film asocioval několik dalších filmů od různých tvůrců – ale o tom "blíže až dále"…
  Příběh se odehrává v několika časových liniích – cca 4 … tvůrci filmu "Návrat do budoucnosti" blednou závistí a divák jako já potřebuje v první chvíli vyjma programu kina také grafické vyjádření časové osy pro lepší orientaci. V příběhu je relativně velké množství komicky dobře vykreslených postav, nejdůležitější jsou ale 3 hlavní aktéři.
  Pan Gustave (Ralph Fines) – provozovatel hotelu, mentor, vzor všech ctností v hoteliérství – hraje tak, že mu věříte, že dokáže uspokojit přání jakéhokoliv návštěvníka, především návštěvnic bez ohledu na věk … možná snad i s preferencí "odrostlejších" turistek.
  "Lobby-boy" Zero Moustafa (Tony Revolori) – mladý, snědý, sympatický pikolík, žák, který pod dozorem trpělivého učitele proniká do světa hoteliérství a pilně se učí, aby nebyl jen "zero" – nejsilnější zbraní tohoto mladého herce jsou výrazové prostředky a řeč těla.
  Spisovatel (mj. i Jude Law), který vypráví příběh tak, jak mu byl u večeře servírován.
  O čem ten příběh vlastně je? Jedna z klientek hotelu Grandhotel Budapešť zemře za záhadných okolností a v rámci závěti odkáže cenný obraz – Chlapce s jablkem panu Gustavovi. S tímto krokem však nesouhlasí nejbližších cca 30 rodinných příslušníků zesnulé a tak začíná ztřeštěná honička za obrazem, očištěním jména, prokázání neviny a vzniku jednoho velkého přátelství.
  Film mi svou vizuální stránkou, komičností, groteskním přehráváním herců a i obsahem připomenul několik nesourodých filmů: Adéla ještě nevečeřela (výprava příběhu začíná u večeře), Tajemství hradu v Karpatech (Zubrowka je krásné místo, škoda že fiktivní), Vykoupení z věznice Shawnshank (všichni ve vězení jsou nevinní a dočkají se spravedlnosti) a Milionář z chatrče (být ve správný čas na správném místě – uveden v závěti).
  Příběh je svižný, hudba dokresluje děj i prostředí, ve kterém se odehrává (balalajka rulez) a spousta známých herců, kteří zcela jistě udělali režisérovi radost, protože tentokrát neměli problém s textem kvůli tzv. cameo rolím, dotváří příjemný odpočinkový filmový zážitek.
  Film není nositelem nějaké konkrétní stěžejní myšlenky – to asi ani cílem nebylo, za to vtipných hlášek je ve filmu nespočet. Pár poznatků si každopádně odnáším: