text: optimalizace – OLDŘICH ŠRUBAŘ
  Dnešní v pořadí třetí disciplína, jak už sám název napovídá, se bude zabývat sledováním nákladů a toho, jak je důležité vnímat za co se v Azure spotřebovávají finanční prostředky. Na mém blogu najdete samozřejmě i dvě předchozí disciplíny – Resource Consistency a Security Baseline. Pokud vás téma Azure Governance zajímá v celkovém pojetí, doporučuji nejprve přečtení předchozích článků, ať vám vše do sebe hezky zapadne.
  Správa nákladů je prakticky tou nejdiskutovanější disciplínou. Není se čemu divit, když jde o peníze, a navíc ty firemní, je nutné se zajímat za co se utrácí a jestli je možné někde ušetřit. Nejčastější otázka, která padne na většině prvních schůzek se zákazníkem: "Kolik to v tom Azure bude všechno stát?" Odpověď většinou přichází vzápětí – záleží co všechno chce firma v Azure provozovat:
  Jaké Azure služby se budou využívat? Co chce zákazník, aby v cloudu běželo?
  Bude se využívat IaaS, PaaS nebo SaaS?
  Může zákazník využít Azure Hybrid licence? – Jde o přenesení licencí pro Windows Server a SQL server z on-premise prostředí v případě aktivního programu Software Assurance.
  Má zákazník v plánu být v Azure delší dobu nebo napořád? – V tom případě je rozumné využít možnost rezervovaných instancí služeb.
  V disciplíně Cost Management je důležité se zaměřit na náklady z business pohledu společnosti, na odhalení a definici rizik, které jsou s tím spojené. Správa nákladů v tradičním on-premise světě je založena na životním cyklu zařízení v datacentrech, samotných serverů a problémech s údržbou systémů. Tyto náklady jsou předvídatelné, je možné s nimi plánovat a zpřesnit tak, aby odpovídaly ročním výdajovým rozpočtům. U cloudových řešení mnoho společností spoléhá na reaktivní přístup ke správě nákladů. To se může projevit tím, že si předplatí nebo se zavážou k určité spotřebě cloudových služeb. Tento model předpokládá maximální možnou míru slev na základě obchodních plánů a spotřeby kreditu u konkrétního dodavatele cloudu. Díky tomu, může mít společnost pocit, že proaktivně plánuje nákladový cyklus. Není tomu tak, tento pocit se může stát realitou pouze tehdy, pokud bude firma implementovat vyspělou disciplínu řízení nákladů. V podstatě jde o to, že cloudové služby nabízejí samoobslužné portály (Azure portál), které dříve u on-premise řešení neexistovaly. Díky těmto novým možnostem se dokáže společnost lépe adaptovat na nové technologie, být více agilní a méně restriktivní. Na druhou stranu to ale také přináší určitou větší zodpovědnost na straně uživatelů. Pokud si totiž nehlídají, jaké služby a za jakou cenu v cloudu nasazují, může rychle dojít k překročení nastaveného finančního limitu. Podobně tomu může být i při změně firemních plánů, které ovlivní množství nasazování zdrojů a může tak dojít k nenaplnění očekávané cloudové spotřeby, která byla předplacena.
  Rizika spojená s se správnou nákladů se budou mezi společnostmi lišit, nicméně nejčastější společná rizika jsou:
  Řešení: Nastavení budget limitů v Azure Cost Management + Billing.
  Řešení: Sledování využívání zdrojů pomocí Azure Monitor nebo použití auto-scalingu.
  Řešení: Nastavení alertů na Budget limit, které vás informují o překročení limitní částky.
  Řešení: Sledování využívání zdrojů v Azure Monitor a v případě nevyužívané kapacity snížení SKU služby.
  Jak bylo zvykem v předešlých disciplínách, tak i zde v Cost Management disciplíně je potřeba sledovat metriky, díky kterým jsme schopni identifikovat rizika zmíněná výše. Níže uvedené metriky jsou ty nejdůležitější, které bychom měli sledovat.
  Roční výdaje Celkové roční náklady na služby provozované v cloudu.
  Měsíční náklady Celkové měsíční náklady na služby provozované v cloudu.
  Odhad nákladů versus opravdové náklady Poměr vykazující rozdíl mezi odhadovanými náklady a skutečnou spotřebou.
  Míra adopce nákladů Rozdíl v procentech nákladů, které se liší měsíc od měsíce. Zda lze sledovat nárůst nebo pokles v nákladech.
  Akumulované náklady Celkové nahromaděné denní náklady počínaje začátkem měsíce.
  Nákladové trendy Porovnání nákladových trendů oproti stanovenému limitu. Sledování nákladů v čase, tzv. spending peeks – období kdy jsou náklady nejvyšší.
  Pokud se v rámci analýzy podařilo úspěšně identifikovat nákladové metriky, tak je to pouze první krok k úspěchu. Další krokem by mělo být nastavení tolerančních indikátorů. Jde o to, že se musí definovat určitá hranice, která při překročení vyvolá reakci, například:
  Metrika – Sledování měsíčních nákladů.
  Toleranční indikátor – Limit měsíčních nákladů – Společnost si může dovolit náklady na cloudový provoz ve výši 150 000 kč měsíčně.
  Akce při překročení stanoveného limitu – Pokud společnost identifikovala vyšší měsíční náklady, je potřeba udělat jejich analýzu (určitá investice do disciplíny Cost Management). To znamená zjistit za jaké služby se nejvíce utrácí, kontaktovat vlastníky daných zdrojů a analyzovat jejich potřeby. Zdali opravdu nutně potřebují například další virtuální stroj, který stojí 10 000 kč měsíčně.
  Tento plán by se měl definovat pro každou metriku, kterou si společnost stanovila. Díky tomu bude zajištěn plynulý proces, který ačkoli se to nezdá bude zvyšovat úroveň této implementované disciplíny ve společnosti.
  Důležitou součástí jsou cloudové nástroje nebo služby, které pomáhají při sledování, nastavování nebo analýze stanovených cílů pro každou disciplínu. Jinak tomu není ani v Cost Management disciplíně, kde pomáhají následující nástroje:
  Doporučené techniky pro optimalizaci nákladů v Azure najdete v mém článku – Jak optimalizovat Azure infrastrukturu?
  Na obrázku níže je praktická ukázka, jak může vypadat nastavení budget limitu s několika limity upozornění na výši spotřebovaného kreditu. Po každém překročení stanoveného upozornění přijde zpráva na nastavenou emailovou adresu. Lze vidět i automatický budoucí výpočet nákladů, pokud by trend spotřeby kreditu pokračoval rychlostí jako ke konci měsíce.
  V příštím článku této série se můžete těšit na předposlední disciplínu Azure Governance a tou je Identity Baseline. Zjistíte, jak se chovat k firemním identitám v cloudu, jaká hrozí rizika a opět jaké nástroje mohou pomoci s adaptací této disciplíny.