text: ŽENA-IN - Pámbíčkářka a StB
  Pámbíčkářka a StB
  Když dětské sny a fantazie narazí na realitu, bývá to někdy slušný šok. Kvůli normalizaci přišla čtenářka Pajda o obrázek Ježíška - více se dozvíte v jejím příspěvku k dnešnímu tématu: Dětské představy Ježíška.
  Člověk dospěje a spousta věcí z dětství se mu začne v hlavě spojovat. Jak vnímala Ježíška čtenářka Pajda , když byla malá a k jakému poznání došla v dospělosti? Přečtěte si její příspěvek k tématu: Dětské představy Ježíška - tentokrát se vrátíme do období normalizace...
  Když jsem byla úplně malá, brala mě babička do kostela. A taky mi četla knížku, která obsahovala spoustu obrázků s andělíčky. Netuším, kde knížka skončila, ale baculté hlavičky s křidélky si pamatuji dodnes. Takže Ježíšek byl jasný - dětská hlavička s křidélky a červenýma baculatýma tvářičkama, která dohlíží na to, aby rodiče nezapomněli dát pod stromeček všechno, co tam patří... dokonce jsem jako dítě Ježíška i dostala. Paní učitelka ve druhé třídě rozdávala za obzvlášť hezký úkol plastické andělíčky. Já byla strašně hrdá na to, že mám "Ježíška" a hned jsem ho každému ukazovala. Babička mě - asi poprvé a naposled - pochválila, teta taky a tak jsem zcela bezelstně ukázala "Ježíška" i tatínkovi. Ten se zhrozil a šel si na "pánbíčkářku" stěžovat. A o obrázku se už nesmělo mluvit, i když Ježíšek k nám chodil pořád.
  Teprve jako dospělá, o hodně let později - v roce 1998 - jsem pochopila pointu. Celý příběh se odehrál v době nejsilnější normalizace po Pražském jaru. Můj táta pod svá křídla do organizace, kde byl zástupcem vedoucího, uklidil několik lidí, po kterých šla tvrdě StB a strašně se bál, že svým obrázkem upoutám pozornost na to, že někteří z těchto lidí vyvíjeli činnost pořád.
  Nebylo to tehdy jednoduché, teď už můžeme chodit na půlnoční bez obav, že nás někdo "nabonzuje".
  Jako andílka s kudrnatými vlasky
  Každý rok chodíme na půlnoční, která je ve 22 hodin.
  14.12.2012 12:25
  ano přesně tak .. buclatý andělíček
  krásne baculaté miminko ..andělíček
  Pro malé děti je představa andělíčka nádherná
  andělíček? No přece krásné baculaté, blonďaté a kudrnaté miminko
  lidicka — #18 to je milé
  Jindriska8 — #17 u nás také
  Jako malé miminko s krásným kaděřavými blond vlásky
  14.12.2012 06:08
  astrolog — #14 U nás je v 10
  na komentář reaguje Kytinkak — #19
  Tak to bylo nemilé...
  14.12.2012 01:21
  astrolog — #14 u nas je ve tri a je pro deti
  14.12.2012 00:56
  Víš co je dneska fajn? No přeci to, že si dneska lidi můžou důvěřovat, že jeden neudává druhého, že si lidi nezávidí, že mohou chodit volně do kostela /jen o bohoslužbě, protože jinak je tam zavřeno na 2 západy/, že půlnoční je ve 4 hodiny.....
  27.12.2010 22:50
  taky jsem za komunismu chodila s babi do kostela, moc se mi tam líbilo, nějaké riziko jsem si nepřipouštěla a babi to asi neřešila....
  14.12.2010 21:42
  Plastický Ježíšek by mne tenkrát taky potěšil.
  Altamora — #2 Ale byi i t.zv. církevní tajemníci,co taky chodili po mších v menších obcích a sledovali, zda tam není někdo podezřelý,funkcionář anebo učitel a pak se i věřících vyptávali. Byla to zlá doba, kdy soused nevěřil sousedu.
  Lukáš Čejka — #8 Za mě teda náboženství ve školách už dávno nebylo, ale jinak atomosféra podobná, taky jsme do kostela nechodili kvůli tátovi... ale pamatuju si, že mě se ségrou mamka brávala do kostela na Štědrý den podívat se na jesličky, měli tam takového hezkého andělíčka, který, když se mu hodila do kasičky koruna, způsobně poděkoval pokýváním hlavičkou. Mamka nám každé dala dvě koruny a mohly jsme je andílkovi dát - no očišťata jsme při tom měly se ségrou obě na vrch hlavy! Přiznávám, že nějaká mše nebo vůbec co se v kostele odehrávalo mě tehdy absolutně nezajímalo, hlavně, že tam byl andělíček.
  U nás ve třídě náboženství bylo, to problém nebyl. Jestli byla věřící i paní učitelka, to netuším...ale celkem můžu říct, že dneska tátu chápu.
  Rikina — #4 u nas nabozenstvi uz nebylo, ale maticka jeste tu moznost mela
  v nedeli do kostela moc lidi nechodilo, o vanocich pak ale na pulnocni, ktera nebyla o pulnoci, chodili i nekteri soudruzi
  postoj k cirkvim se asi hodne lisil podle toho, kdo byl/mel byt knezem - tam to soudruzi ovladali pres povoleni, kdo nedostal povoleni vykonavat praci kneze od soudruhu, mel smulu a mohl se stat jedine tajne knezem a ti pak meli problemy vsichni bez rozdilu prislusnoti k cirkvi