text: A neřekl jediné slovo / Biliár o půl desáté - Heinrich Böll | Databáze knih
  Román A neřekl jediné slovo je vnitřním monologem hlavních postav, manželů Bognerových. Jejich monology se navzájem doplňují a překrývají a podávají tak bezprostřední svědetví o rozkladu jejich manželství. Vlastní děj románu se odehrává o jediném podzimním víkendu, jehož vyvrcholením je precizně vykreslené milostné setkání obou manželů v ubohém hotelu. Biliár o půl desáté (zfilmován v roce 1954) představuje Böllovo stěžejní dílo. Ve vyprávění o jenom dni, o 6. září 1958, se zpětně zobrazuje celá polovina století: historie kláštera, který roku 1908 vybudoval Robert Fämel, roku 1945 odstřelil Jindřich Fämel a roku 1958 se plánuje jeho opětná výstavba, kterou má provést Josef Fämel. Historie jedné rodiny, tří generací a jejich přátel, historie Německa. Ve třinácti kapitolách autor vypráví - vždy z perspektivy jiné postavy - o onom dni a zlomkovitě o minulosti. A jako i v jeho jiných románech jsou zde lidé rozděleni na úspěšné, bez skrupulí, a na chudé, bez vlivu. Lidé hospodářských a jiných podobných zázraků všeho druhu Bölla nezajímají. Raději se neustále obírá těmi, kteří jsou jejich pravým opakem, pasívními a málo zdatnými outsidery, kteří se nedovedou zařadit, neboť jsou obtíženi pamětí a svědomím....celý text
  https://www.databazeknih.cz/img/books/10_/104304/a-nerekl-jedine-slov-104304.JPG 4.114
  Und sagte kein einziges Wort / Billard um halb zehn, 1953
  Kniha A neřekl jediné slovo / Biliár o půl desáté
  První dílo "A neřekl jediné slovo" popisuje jeden den manželů, kteří spolu nežijí, ale onen den si dají schůzku v hotelu. Trochu sociální nádech, ale hlavně psychologická sonda o vnímání všedního života, manželství, rodičovství z pohledu muže a ženy v pravidelně se střídajících kapitolách.
  Biliár o půl desáté je podobně soustředěn zasazením do jednoho dne, který vrcholí společnou oslavou, jen těch aktérů a ponoru do jejich mysli je mnohem více, také mnohem abstraktnější (či symbolickou), rozptýlenější, lyričtější formou. Ve svých myšlenkách reflektují dějiny první poloviny 20.století v Německu, etická dilemata, která museli řešit, postoje, jaké zaujali a kam je dovedly... Mnohem náročnější na soustředěnost, složitější, ale také propracovanější a komplexnější než první kniha.
  Pana autora jsem neznala, prvni knihu - A nerekl jedine slovo - jsem si z popisu predstavovala uplne jinak. Byla jsem prekvapena. Mile, urcite stoji za precteni!
  Druhou knihu - Biliar o pul desate - jsem chtela skoro vzdat. Podle popisu mi prislo, ze me dej nezaujme. Chtela jsem se povzbudit komentari zde, ale to me jen utvrdilo: necti!
  Nakonec jsem se rozhodla cist. A k memu prekvapeni, cetlo se mi velmi lehce. Mozna, ze jsem mela dobry knizni "strecink", mozna mam podobne narocne a krkolomne premysleni, mozna mi pomohla sklenice vina. Nevim.
  Kniha je velmi tezka, ale nerkla bych, ze az tolik na udrzeni koncentrace nebo v orientaci mezi postavami. Je velmi tezka emotivne. Boll vyjadril tolik mych myslenek, na ktere bych sama slova nenasla. Oprasil tolik emoci... nedovedu popsat, co citim.
  Jen chci predat vahajicim ctenarum - nebojte se toho, ctete. Mozna se nesnazte studovat kazde slovo, ale nechto to kolem sebe plynout a berte vsechno, co se vas dotkne...
  Ne nadarmo patří Böll k nejlepším německy píšícím autorům. Jeho knihy jsou stylisticky i jazykově vytříbené, umí bravurně vykreslit své postavy i dobu a prostředí, ve kterých se pohybují. První z obou děl velmi realisticky popisuje, jak snadno může nedostatek peněz destruovat i jinak fungující manželství. Tím slabým článkem je tu muž, který se, zřejmě i proto, že patří k takzvané ztracené generaci, která ve druhé světové válce ztratila veškeré iluze a pocit smysluplnosti života, nedokáže s každodenní tvrdou realitou vyrovnat jinak, než s pomocí alkoholu a hraní na automatech, a sklouzne dokonce tak hluboko, že, ač je miluje, bije své vlastní děti.
  Biliár o půl desáté je pak o poznání složitější. Ve mně tento mnohovrstevnatý román evokoval představu mohutné řeky s řadou přítoků – nejen proto, že v něm vystupuje mnoho postav (všechny jsou ovšem tak výrazné, že člověk nemá problém se v nich orientovat), ale hlavně stylem psaní – skoro jednolitý proud řeči, nejčastěji formou vnitřního monologu, s dlouhými, rozmanitě členěnými větami (mně se to tak líbilo, ale věřím, že někomu tenhle styl mohl činit problém). Hlavním tématem románu je snaha hlavních postav vyrovnat se s německými poměry před a v průběhu druhé světové války. Nejde o jednoduché čtení, ale pověst jednoho z nejlepších románů 20. století si určitě zaslouží.
  Autor je u nás asi dost neznámý, asi proto že západoněmecký, po roce 68 i zakázaný. Nositel Nobelovy ceny. Byl ve wehrmachtu a po válce se vyrovnává s nacizmem ve svém díle. První román této knihy A neřekl jediné slovo, byl zajímavý syrovým realizmem, detailními popisy života obyčejných neprůbojných manželů v chudobě poválečného velkoměsta. Druhý román Biliar o půl desáté by mělo být vrcholné dílo zobrazující tři generace mužů na pozadí 20.století. Dočetla jsem jen do půlky a vzdávám se. Text je pro mě nevstřebatelný. Nedokáži vnímat vnitřní monology nepřehledných neposedných myšlenek.