text: Christopher Edward Nolan (* 30. července 1970 Londýn) je americko-britský režisér a scenárista. Debutoval v roce 1997 krátkometrážním filmem Doodlebug. Zvučné jméno v Hollywoodu mu zajistily snímky Sledování, Memento a Insomnie.
  Filmy točil již od dětství, když vzal poprvé do ruky otcovu osmimilimetrovou kameru. V roce 1989 natočil krátký film Tarantella a v roce 1996 se na filmovém festivalu v Cambridge promítal jeho krátký film Larceny. Prvním větším úspěchem byl krátký film Doodlebug (1997). Jeho první celovečerní dílo Sledování, které bylo natočeno podle jeho scénáře, získalo v roce 1998 cenu za nejlepší režii na Newport International Film Festivalu, stříbrnou Hitchcockovu cenu na the Dinard British Film Festivalu a the Black and White Award na Slamdance International Film Festivalu. Po tomto úspěchu natočil další zlomové filmy své kariéry Memento a Insomnie.
  Lotyšská ekonomika patří i přes značný rozvoj v uplynulém desetiletí mezi pět nejméně vyspělých ekonomik EU. Světová banka ji řadí do skupiny Upper-middle-income economies (nadprůměrně příjmové ekonomiky). Dle Mezinárodního měnového fondu má Lotyšsko HDP na obyvatele v paritě kupní síly 17 448 USD (2007) a je tak čtyřicátésedmé na světě. Lotyšsko bylo jednou z nejrychleji rostoucí ekonomik Evropy díky úspěšným reformám. Pro vysoký růst HDP v letech 2000 - 2007 bylo označováno za ekonomického tygra. V současnosti je však lotyšská ekonomika značně zasažena světovou finanční krizí.
  V letech 2003 - 2007 dosahovala lotyšská ekonomika druhý nejvyšší průměrný růst na světě (po Arménii) 10,37 %.[4]
  Již v době enormního růstu vykazovala lotyšská ekonomika příznaky přehřátí. Začátkem roku 2007 se pozastavila domácí spotřeba, neboť banky kvůli přehřátému trhu s nemovitostmi a rostoucímu externímu deficitu obchodní bilance u přidělování půjček sáhly ke konzervativnímu opatření a zpřísnily přidělování. Rychlý růst HDP a příjmů obyvatelstva vedl k výraznému zvýšení spotřebitelské poptávky, následné inflaci (růst inflace nejvyšší v rámci EU, na přelomu května a června 2008 17,9 %[5]) a současně k růstu schodku běžného účtu a zahraničního dluhu. Ekonomika se tak dostala na sestupnou fázi již před globální ekonomickou krizí. Hospodářství stačilo snížit svůj rozpočtový deficit, ale zahraniční dluh zůstal nad sedmdesáti procenty HDP a zmenšil tak prostor pro překonání krize.[6] Zatímco ještě ve 4. čtvrtletí 2007 HDP rostl o 8 %HDP, ve 2. čtvrtletí 2008 klesl o 0,2 %[7], ve 3. čtvrtletí 2008 o 4,6 %, ve 4. čtvrtletí 2008 o 10,3 %. Celkový pokles lotyšské ekonomiky za rok 2008 činil 4,6 %. Lotyšská centrální banka předpokládá, že v roce 2009 HDP klesne až o 12 %.[8] Z nejrychleji rostoucí ekonomiky v rámci EU se tak stala nejrychleji klesající ekonomika. Světová finanční krize prudce zasáhla největší banku v zemi - Parex Bank. Po krachu na finančních trzích přestaly zahraniční banky podporovat realitní sektor, poklesla produkce v průmyslu a službách a zvýšilo se státní zadlužení. Hrozbu státního bankrotu se podařilo v prosinci 2008 odvrátit získáním úvěru od MMF, EU a dalších institucí v celkové hodnotě 7,5 miliardy eur.[9] Po Islandu, Pákistánu, Ukrajině a Maďarsku se Lotyšsko stalo další zemí, která byla nucena požádat MMF o pomoc.[10] Pod tlakem recese podala 20. února 2009 vláda premiéra Ivarse Godmanise demisi.[11] Prezident Valdis Zatlers ji přijal a jmenoval designovaného premiéra Valdise Dombrovskise. Ekonomická situace se však nadále zhoršuje - premiér Dombrovskis dokonce varoval, že pokud země nezíská hotovost, vyhlásí v červnu 2009 státní bankrot. Vláda není totiž schopna dostát podmínky s níž Lotyšsko získalo úvěr od MMF, že udrží deficit veřejných financí pod 5 %. Vše tedy závisí na tom, zda se Dombrovskisovi podaří dojednat s MMF možnost deficitu až 8 %.[8]
  Hlavní průmyslová odvětví: strojírenství, elektrotechnika, dřevozpracující průmysl, papírenský, chemický, potravinářský, textilní a průmysl stavebních hmot. V roce 2003 dominovaly ve struktuře vývozu dřevo a výrobky ze dřeva (35,2%), stavební a dopravní zařízení, stroje a výrobky z kovů (21,7%), výrobky lehkého průmyslu (13,7%), chemikálie a plasty (7,7%), zemědělské produkty a potraviny (9%) a ostatní (12,7%).[12] Důležitá průmyslová střediska jsou Riga, Daugavpils, Liepāja (metalurgie železa), Brocēni (jediná cementárna v zemi) a Jūrmala. Kromě těžby rašeliny nemá Lotyšsko zdroje nerostných surovin. Spotřeba elektrické energie je z části zajišťována její produkcí v tepelných a vodních elektrárnách a z části dovozem ze zahraničí.
  Velký přínos financí do státního rozpočtu zaznamenává tranzitní železniční přeprava ruského zboží územím Lotyšska a přes přístavy dále do světa. Přes značný ekonomický pokles na počátku roku 2009 byl v lednu 2009 objem zboží přepraveného lotyšským železničním dopravcem LDz Cargo nižší o pouhá 3 % než v lednu 2008[13] (ve stejném období přitom klesl objem železniční přepravy v Rusku o 33 %).[14]
  V zemědělství převládá živočišná produkce. Chov skotu a prasat. Pěstuje se zde ječmen, žito, brambory, cukrová řepa a zelenina. Loví se zde zejména sledi a šproty. Produkce masa, mléčných výrobků a rybích výrobků jako jsou sardinky nebo rybí moučka. Téměř polovinu území státu pokrývají lesy 46 %, orná půda tvoří 27 %, pastviny 13 % a ostatní 14 %.