text: Buvol sloužil také jako dopravní prostředek. Pro svou pomalost se stal symbolem poklidného života bez honby za kariérou. Číňané rádi vyprávějí příběh o tom, jak se mudrc Lao-c´ vydal na žlutém buvolu do neznáma.
  Buvol (tradiční čínština:牛 zjednodušená čínština: 牛 pīnyīn: niú, standardní česká transkripce čínštiny: niou) je čínský symbol spojený s prvkem země a posvátnou žlutou barvou, která přivolává slávu a úspěch.
  Aspekty jin a jang jsou podle čínského zodiaku u buvola vyvážené, což vede k pečlivosti a přemýšlivosti. Buvol je statný, tvrdě pracuje a odhodlaně čelí protivenstvím osudu. Je konzervativní, spolehlivý, dodrží vždy slovo a vystupuje jako schopný organizátor s logickým myšlením. Dává přednost klidnému a tichému prostředí, aby mohl promýšlet svůj postup. Často je též umíněný, zatvrzelý a pomalý v přijímání nových názorů. Nemá rád překvapení. Navzdory chladnému vzhledu se dokáže rychle rozpálit. Není extravagantní a má silný sklon k introverzi, udržuje však dobré vztahy s přáteli, kteří vyzvedávají jeho čestnost a trpělivost. Buvol se projevuje jako něžný partner toužící po lásce a podpoře, nejlépe ze strany člověka zrozeného ve znamení hada, králíka, vepře nebo kohouta.
  Pro Číňany byl buvol (vodní neboli žlutý, tedy světle hnědá odrůda) vždy symbolem jara a zemědělských prací. Byl vysoce oceňován pro svou vytrvalost a sílu. Říká se o něm, že neposlouchá ušima, ale nosem. V minulosti se v den „příchodu jara“ pořádaly svérázné maškarní průvody s „jarním býkem“ z hlíny, jenž byl na konci slavnosti roztlučen, a střepy si lidé rozebrali jako záruku bohaté budoucí úrody. Buvolí maso většinou nebylo určeno ke konzumaci a o buvoly zestárlé v službě člověku se Číňané starali až do jejich přirozené smrti. Dodnes se v mnoha čínských domácnostech na jídelníčku nevyskytuje hovězí maso. Nesouvisí to s náboženským přesvědčením, ale se zděděnou úctou k nejvěrnějšímu pomocníkovi na rýžových polích.[1]