text: Státní vězení v San Quentinu - historie a fakta
  Státní věznice v San Quentinu
  Státní věznice v San Quentinu, opravné zařízení pro maximální zabezpečení pro muže nacházející se v San Quentinu, poblíž San Francisca v Kalifornii. Vězeňská věznice byla otevřena v roce 1854 a je nejstarším vězením státu a jeho jediným zařízením, které provádí popravy. San Quentin je také jedním z nejznámějších věznic ve Spojených státech.
  Počátky vězení se datují do Kalifornie Gold Rush, období, které zhruba trvalo od 1848 do 1852. Příliv hledačů štěstí do oblasti San Francisco také přinesl nárůst zločinu. Když se městská vězení ukázala jako nedostatečná, byli vězni krátce drženi na lodích, dokud se stát nerozhodl postavit vězení. V roce 1852 bylo v San Quentinu získáno asi 20 hektarů půdy s výhledem na záliv San Francisco. Odsouzení začali stavět budovu později v tomto roce a buněčné bloky byly dokončeny v roce 1854. V San Quentinské státní věznici bylo původně uvedeno 48 buněk bez oken, které byly navrženy tak, aby pojaly 250 vězňů, i když tento počet byl rychle překročen. Kromě vězňů bylo ve věznici až do roku 1933 ubytováno ženských vězňů.
  Zpočátku byl San Quentin pod soukromou správou. Jednotlivci dostali zakázky na provozování zařízení a na oplátku jim bylo umožněno najmout vězně. Uspořádání se ukázalo jako zralé kvůli zneužití. Pronajímatelé byli obviněni ze zneužívání a špatného řízení, protože vězni byli vystaveni nelidským životním podmínkám a brutálním trestům. K standardním disciplinárním opatřením patřily bičování a "sprchové koupele", ve kterých byli vězni stripováni a stříkáni vysokotlakou vodní hadicí. Kromě toho povolila laxní bezpečnost časté útěky z vězení; v roce 1854 vypuklo ze San Quentinu více než 80 vězňů. Stížnosti se zvýšily během pronájmu Johna F. McCauleye a stát použil "sílu" k převzetí kontroly nad věznicí v roce 1858. Následující rok McCauley úspěšně žaloval, aby získal zabavený majetek. Nicméně,jeho návrat do San Quentinu se ukázal jako krátkodobý, když v srpnu 1860 přijal dohodu z Kalifornie, aby ukončil svou smlouvu.
  Reformy a renovace
  Poté, co stát obnovil kontrolu nad vězení, byli nadporučíci guvernéři zpočátku jmenováni také jako strážci. Tato praxe však skončila v roce 1880 JP Amesem, který se stal prvním strážcem, jehož jediným úkolem bylo provozovat vězení. Pod jeho dohledem byly zakázány bičování a bičování. Mezi další významné strážce patří James A. Johnston, jehož držba (1913–25) přinesla zlepšené lékařské ošetření a vytvoření vzdělávacího a odborného vzdělávání. Rovněž nahradil tělesné tresty samotářským uvězněním. Během této doby vězni také začali vydávat Wall City News , nazvané "jediné noviny na světě publikované ve zdech vězení". Ačkoli to zastavilo publikaci v střední-třicátá léta, papír byl oživen (jak San Quentin zprávy) pod vedením Clintona Duffy, dozorce od roku 1940 do roku 1951; v následujících letech byly noviny pravidelně pozastavovány. Duffy také přerušil používání osamělého uvěznění, ačkoli praxe byla později obnovena. První ženská strážkyně San Quentin, Jeanne Woodfordová, sloužila v letech 1999 až 2004. Vokální obhájkyně rehabilitace zavedla širokou škálu programů.
  Různí strážci také dohlíželi na četné rozšíření a renovace San Quentinu. Stavba v osmdesátých létech zahrnovala několik struktur továrního typu, zeď obklopující komplex a druhou nemocnici. Dramatický nárůst populace vězněných na začátku 20. století si vyžádal další budovy. Zejména v 20. a 30. letech byly postaveny čtyři buněčné bloky, z nichž každý obsahoval více úrovní. S těmito expanzemi se pozemky také zvětšily a nakonec pokryly asi 432 akrů (175 ha).
  Popravy a nepokoje
  V roce 1893 proběhlo v San Quentinu první kalifornská státní poprava, v níž byl usvědčen vrah. Folsomská státní věznice také pořádala popravy od roku 1895 do roku 1937, ale San Quentin se stal jediným kalifornským vězením, které zavedlo trest smrti. V roce 1938 byla instalována plynová komora a zůstala v provozu až do roku 1996, kdy byla přijata smrtelná injekce. Jako jediné státní zařízení pro popravy, San Quentin ubytoval řadu sériových vrahů a dalších vrahů, zejména Charles Manson, který byl pravděpodobně jeho nejslavnější vězeň.
  V celé své historii byl San Quentin místem násilí, pravděpodobně zejména v 60. a 70. letech. Za zmínku stojí neúspěšný útěk v roce 1971, který nechal mrtvé šest lidí. Politické a rasové otázky vedly také ke konfliktům a od poloviny 90. let způsobovaly extrémní přeplnění věznice problémy. Přestože byla populace navržena pro téměř 3 100 vězňů, počet obyvatel obecně mnohem převyšoval. Nedostatek prostoru a bezpečnostní obavy týkající se stárnutí vězení vedly k výzvám na uzavření zařízení a toto úsilí se začátkem 21. století zvýšilo. O návrzích na využití vězeňské půdy - což byla prvotřídní nemovitost - se však debatovalo.
  Jako jedna z nejstarších věznic ve Spojených státech patřil San Quentin k nejznámějším v zemi, na který odkazuje celá řada filmů, televizních pořadů, písní a knih. To získalo další význam po country zpěvácích Johnny Cash a Merle Haggard, bývalý vězeň, hrál tam v roce 1969 a 1971, příslušně. Kromě toho byli vězni v San Quentinu pravidelně uváděni v epizodách televizního dokumentárního seriálu Lockup .