text: Hormonální akcí rozumíme procesy, ke kterým dochází v cílové buňce poté, co buňka přijme určitý hormon prostřednictvím svých receptorů a zareaguje na. - ppt stáhnout
  Prezentace na téma: "Hormonální akcí rozumíme procesy, ke kterým dochází v cílové buňce poté, co buňka přijme určitý hormon prostřednictvím svých receptorů a zareaguje na."— Transkript prezentace:
  2 Hormonální akcí rozumíme procesy, ke kterým dochází v cílové buňce poté, co buňka přijme určitý hormon prostřednictvím svých receptorů a zareaguje na něj. Reakce buňky na přijatý hormon závisí na specifických vlastnostech hormonu, ale také na specifických vlastnostech cílové buňky, tzn. že stejný hormon působí na různé buňky s různým účinkem. Nezbytným předpokladem reakce buňky na příslušný hormon, je přítomnost bílkovinných receptorů, které specificky vážou hormon a zahajují tak sled dějů vedoucích ke specifické buněčné odpovědi. Výsledkem procesu stimulace je SPECIFICKÁ BUNĚČNÁ ODPOVĚĎ cílové buňky vyvolaná účinkem hormonu.
  3 Hormony se dostávají k buňkám extracelulární cestou (= první poslové). Způsob, jakým předají buňce signál závisí na jejich schopnosti procházet plazmatickou membránou buňky. Steroidní, lipofilní hormony mají schopnost procházet buněčnou membránou, mají své receptory v cytoplazmě buněk. Proteinové, hydrofilní hormony pro které je buněčná membrána nepropustná, mají receptory na vnějším povrchu membrány.
  4 Pro příjem chemického signálu je ve většině případů nutný buněčný receptor → nezbytný pro zahájení buněčné odpovědi. Většina hormonů se transportuje krví, proto jsou všechny buňky vystaveny všem hormonům. Přesto každý hormon ovlivňuje jen vybrané cílové buňky ! proto KAŽDÁ CÍLOVÁ BUŇKA MUSÍ BÝT VYBAVENA ROZPOZNÁVACÍM MÍSTEM = RECEPTOREM pro daný hormon proto KAŽDÁ CÍLOVÁ BUŇKA MUSÍ BÝT VYBAVENA ROZPOZNÁVACÍM MÍSTEM = RECEPTOREM pro daný hormon MNOŽSTVÍ RECEPTORŮ: neustále se mění (tvorbou, zánikem) udává se, že na jednu buňku připadá od 2 000 do 10 000 receptorů.
  5 Některé endokrinní poruchy jsou způsobeny nedostatkem receptorů pro daný hormon. Tkáně jsou pak na tento hormon necitlivé, i když je hladina hormonu v organismu při těchto chorobách normální nebo dokonce zvýšená. Příznaky jsou podobné jako při nedostatku hormonu (např. diabetes mellitus II. typu).
  6 … rozhodující pro zapadnutí klíče do zámku je specifita receptoru pro příslušný hormon
  7 sekreční buňka s hormony žádný receptor specifický receptor nespecifický receptor Akce 1 Akce 2 Akce 3
  9 POVRCHOVÉ RECEPTORY INTRACELULÁRNÍ RECEPTORY pro velké polární molekuly, které nemohou pronikat přes plazmatickou membránu jsou to transmembránové proteiny, které specificky váží daný hormon na vnější straně plazmatické membrány všechny peptidické hormony a některé aminoacidoderiváty (katecholaminy a melatonin) pro všechny nepolárních molekuly a malé polární molekuly, které mohou proniknout přes plazmatickou membránu jsou to bílkovinné struktury, které specificky váží daný hormon uvnitř buňky a nacházejí se nejčastěji v jádře, cytoplazmě, nebo v mitochondriích všechny steroidní hormony a některé z amonoacidoderivátů (thyroidní hormony) Umístění receptoru se odvíjí od chemické struktury hormonu.
  10 Umístění hormonálních receptorů ovlivňuje způsob stimulace cílové buňky, tedy hormonální odpověď. Vazba hormonů na receptory způsobuje konformační změny na receptoru, který odesílá informaci dalším specifickým elementům buňky a to dvěma různými způsoby v závislosti na tom, kde se receptor nachází. interakce receptor - hormon na povrchu buňky interakce receptor - hormon uvnitř buňky Uvnitř buňky musí být přítomny látky, které zprostředkovávají účinek hormonu, který sám není schopen do buňky proniknout. Uvnitř buňky nejsou zapotřebí zprostředkovatelé hormonálního účinku, neboť hormon je schopen proniknout do buňky. "DRUZÍ POSLOVÉ" POVRCHOVÉ RECEPTORY INTRACELULÁRNÍ RECEPTORY
  11 SPOLEČNÉ ZNAKY TĚCHTO HORMONŮ: 1. procházejí volně plazmatickou membránou, a to převážně difúzí 2. váží se na receptory v buňce → vzniká komplex receptor-hormon 3. vstupují do buněčného jádra, váží se na specifickou oblast DNA a vyvolávají genetickou expresi 4. jejich působením vzniká specifický regulační protein, který zahajuje buněčnou odpověď (tyto indukované proteiny jsou specifické pro hormon a pro danou cílovou buňku, mohou to být enzymy i strukturní proteiny) thyroidní hormony steroidní hormony
  12 V ČEM SE TYTO HORMONY ODLIŠUJÍ: 1. Umístění receptorů: 2. Proteiny tepelného šoku (heat shock proteins, HSP) A.v jádře: thyroidní hormony B. v cytoplazmě: téměř všechny steroidní hormony Patří do skupiny intracelulárních proteinů, jejichž množství se zvyšuje, je – li buňka vystavena teplu nebo jiné stresové situaci a pomáhají buňkám různé typy stresů přežít. Tyto proteiny se váží na receptory některých hormonů do té doby, než je obsazen příslušným hormonem (znemožňují působení H-R). Není dosud zjištěno, které všechny receptory jsou s HSP spojeny, ale pravděpodobně se nacházejí pouze u steroidních hormonů. thyroidní hormony steroidní hormony
  13 Komplex receptor - hormon vstupuje do jádra a vyvolá transkripci (vznik mRNA). Na ribozomech ER je procesem translace syntetizována nová molekula proteinu. Tento indukovaný protein pak zahájí charakteristickou steroidy zprostředkovanou odpověď cílové buňky. Mechanismus působení thyroidních hormonů je stejný, s tím rozdílem, že komplex steroid - hormon se vytvoří až v jádře. Steroidní hormon vstupuje difúzí do buňky a váže se na receptor v cytoplazmě. proteinový nosič hormonu v krevní plazmě steroidní hormon cytoplazmatický receptor pro steroidní hormon indukovaný protein
  14 BUNĚČNÁ ODPOVĚĎ START céva ER jádro receptor indukovaný protein
  15 Do extracelulárního prostoru vyčnívá receptor pro peptidický hormon (= první posel). Napojením peptidického hormonu na receptor se receptor aktivuje a předává signál prostřednictvím membránových enzymů do nitra buňky. Membránové enzymy se postupně aktivují a poslední (již na vnitřní straně membrány), vyvolá produkci druhého posla – látky, do níž je signál přeložen. Nejčastěji se jako membránové enzymy uvádí G-proteiny aktivující adenylátcyklázu na vnitřní straně membrány. Druhým poslem bývá cyklický adenosinmonofostát (cAMP), cyklický guaninmonofosfát (cGMP), … Druhý posel aktivuje proteinkinázy, jimiž jsou fosforylovány (a tedy aktivovány) jiné specifické cytoplazmatické proteiny (enzymy), které již katalyzují vlastní buněčnou odpověď. peptidový hormon
  16 ATP cAMP inaktivní proteinkináza aktivní protein- kináza BUNĚČNÁ ODPOVĚĎ inaktivní protein aktivní protein adenylcykláza G protein receptor START buněčná membrána nitro buňky
  17 STEROIDY THYROIDNÍ HORMONY PEPTIDY A PROTEINY KATECHOLAMINY sekrece hormonů z buňky difúze exocytóza vazba na proteinový přenašeč ano vzácněne poločas cirkulace v krevní plazmě hodinydnyminutysekundy časová konstanta účinku hodiny až dnydny minuty až hodiny sekundy a méně lokalizace receptorů cytosolární nebo jaderné jaderné na plazmatické membráně v lipidech rozpustné v lipidech nerozpustné
  Stáhnout ppt "Hormonální akcí rozumíme procesy, ke kterým dochází v cílové buňce poté, co buňka přijme určitý hormon prostřednictvím svých receptorů a zareaguje na."