text: KamPoMaturitě / MATURITA / Maturitní otázky, učebnice, testy, CD / Český jazyk - Literatura / ČÍTANKA 3 (k LITERATUŘE – přehledu SŠ učiva)
  Učebnici využijete v průběhu celého studia na střední škole a při přípravě k maturitě a přijímacím zkouškám na VŠ. Zpracováno dle požadavků MŠMT k nové podobě maturitní zkoušky.
  První záznamy o bankovním sytému najdeme již ve starém Babylonu. Tehdy jako bankovní domy sloužily chrámy. Každý kdo si něco uložil, obdržel písemný doklad o vkladu. Tato potvrzení postupem času začala sloužit k placení daní a dalších různých závazků. Vklady ve formě obilí, zvířata a později mince z drahých kovů se začínají masově rozšiřovat. Tento princip se začal těšit velké oblibě, proto nalezneme několik “bankovních” zákonů ve slavném Chamurappiho zákoníku.
  Ve starověkém Egyptě byl situace podobná, jako vklady sloužilo obilí, drahé kameny a cenné kovy. Funkci bank zastávaly sýpky, které byly po celém území starověkého Egypta. Zajímavost ovšem je, že zprvu obyčejné sýpky se postupem času změnily v jakési banky. Hlavní „sýpková banka“ sídlila v Alexandrii. Nejzajímavější je fakt, že lidé mohli vkládat a vybírat své „obilné kredity“ napříč územím celé říše.
  Starověké Řecko posunulo bankovnictví zas o kousek dál. S trochou nadsázky můžeme říci, že dalo vzniknout peněžnímu systému, jehož principy využíváme do dnes. Částečně přeneslo bankovnictví z chrámů do soukromého sektoru. V Řecku se zrodilo několik významných produktů jako: úvěry, směnárenství, peněžní vklady nebo posuzování pravosti mincí. Dle záznamů byl jedním z prvních „půjčkařů“ Pythius a to již v 5. století př. n. l. Další významná osobnost v historii půjček v Řecku byl Pasión. Jeho „kreditní“ bankovnictví předběhlo svou dobu. Položil základ kreditních poukázek na výběr peněz. Ty platily v tehdejších městských státech po celém Řecku.
  Starověký Řím zavedl bezhotovostní styk a jako další novinka bylo otroctví pro neplatiče půjček. Dlužník se stal otrokem věřitele v případě, že nesplatil půjčku řádně a včas (to muselo být 100x horší než dnešní exekuce).
  Starověké půjčky si lidé pořizovali hned z několika důvodů. Zřejmě nejběžnější příklady proč si lidé vyřizovali půjčky je placení daní, obchody a tehdejší podnikání, půjčovali si obilí, aby jej mohli pěstovat na vlastních polích a podobně. I tehdy půjčky museli lidé splácet i s úroky.
  Jeden z nejznámějších příkladů tehdejší bankovnictví, jsou „KŘIŽÁCI“. Křižáci využívali své hrady, zámky a tvrze jako bankovní domy. Díky svému působení po celé Evropě vybudovali rozsáhlou síť bank. Využívali směnky, poskytovali půjčky a prováděli nejrůznější transakce do zahraničí.
  Již při taženích do Svaté země si uvědomovali, že převoz peněz pro vojenské potřeby není nejbezpečnější řešení, proto se prováděli vklady v Evropě a následně předali informace “komu, kde a kolik vyplatit”. V místě určení proběhlo vyplacení.
  Toto označení má svůj původ ve středověku. Křesťanství zakazuje půjčky s úrokem. Půjčky s úroky se tedy provozovaly tajně. Nový i Starý zákon zakazuje poskytování úročených půjček mezi křesťany.
  Zajímavé je, že půjčky s úroky mohli křesťané poskytovat cizincům s jinou vírou, to bible nezakazuje…
  Princip je snadný, věřitel půjčil peníze a do splacení dluhu „převzal“ majetek dlužníka. Do vyrovnání dluhu si ponechával zisky z provozování nemovitosti. Takto poskytovat půjčky nebyla jen výsada královů a šlechty.
  První poskytovatelé dlouhodobých půjček byly kláštery, ale poté se potřeba půjčovat si peníze rozšířila, stali se hlavními poskytovateli půjček bohatí židé. Bohužel pro ně, byli chvíli na to z Evropy téměř vyhnáni.
  Středověk můžeme považovat také jako bič proti lichvě. Za lichvu bylo považováno vše, co přesáhlo půjčenou částku – tedy úroky. Lichváři byli popravováni (v některých případech bych i v dnešní době tento princip uvítal…).
  Lichváři (berte je jako poskytovatele půjček s úroky 10% – 35%) mohli svou činnost bez obav provozovat až na přelomu 14. -15. století.
  Pro zajímavost zmíníme i řády Templářů a Zednářů, princip jejich bankovnictví je prakticky stejný jako princip u Křižáků.
  Členové řádu Templářů měli po celé Evropě pokladnice, ke kterým měli přístup jen členové řádu. Každý Templář věděl jak najít nebližší pokladnici. Stačilo mu pátrat po nenápadných znacích řádu, které vysvětlovaly, kde se nacházejí nádoby se zlatem. Každý si na své cestě si mohl půjčit kolik potřeboval a to zcela bezúročně. Jejich tvrze rovněž fungovaly jako banky.
  Tento florentský bankéř si na přelomu 14. – 15. století uvědomil, že na půjčkách ve velkém může vydělávat a proto vymyslel bezkonkurenční daňovou úpravu. Nabízel půjčky s výhodným úrokem, které prostě nešly odmítnout. Jeho nápad se stal nepsaným pravidlem fungujícím do dnes, jasné a férové parametry půjček bez záhadných poplatků a bez závratných úroků, jsou základ každé půjčky. Pravidla jeho půjček se zalíbila i samotnému papeži.
  Ve 14. století člen rodiny Medicejů prováděl bankovní operace na dřevěné lavici (lavice se italsky řekne „banco“), přijímal na ní vklady a vypisoval stvrzenky a podobně. Vybrané peníze dále půjčoval podnikatelům a nezapomínal na úroky. Dokonce si pojišťoval návratnost pomocí svého týmu tzv. „specialistů na nátlak“. V podstatě vytvořil první vymáhací agenturu…
  V roce 1472 vznikla banka Monte dei Paschi di Siena, která je nejstarší do dnes fungující bankou na světě.
  Od 16. Století se v Evropě zavádějí papírové peníze, které byly původně dluhopisy. Zavedení bankovek a oběh již existujících mincí dal vzniknout modernímu bankovnictví. Proti úschově peněz byly vystavovány směnky a později i další dokumenty, které dnes známe jako akcie či obligace.
  Komerčnímu bankovnictví vděčí za svůj vznik zlatníkům, kteří v Anglii uschovávali zlato a jiné cennosti. Díky své profesy se velice dobře orientovali v cenách zlata, stříbra a ostatních cenných předmětů. Po uschování cenností vystavili stvrzenky, které se běžně používali jako platidlo místo uschovaného zlata. Zlatníci se naučili nakládat se zlatem ve formě úvěrů, ze kterých majitelům zlata vypláceli úroky.
  Washingtonova armáda už nemohla být z ničeho financována, ale Morris půjčil celé své jmění, dokonce se i zadlužil aby se mohl účastnit financování. Půjčka to byla spíše šílená, protože nikdo nemohl vědět, jak válka dopadne.
  Rodina Rothschildů je zřejmě nejznámější rodina evropského bankovnictví. “Zakladatel rodu “ Mayer Amsel Rothschild (1744-1812) se stal velice vlivným a bohatým finančníkem. Zkušenosti v bankovnictví získal u bankovní rodiny Oppenheimerů z Hannoveru. M. A. Rothshild měl pět synů, všichni působili v evropských zemích a od 19. století se stali neoddělitelnou součást finanční světa.
  Žádné poplatky předem – solidní společnosti či zprostředkovatelé si nechají zaplatit až za odvedenou práci.
  Pojištění hotovostní půjčky – klasický případ podvodu. Společně se žádostí o půjčku Vám někteří podvodníci vnutí i pojištění, tím jejich práce končí…
  Novela zákona o spořitelních družstvech č. 87/1995... Historie spořitelních družstev a záložen (lidově též kampeliček) sahá až do 50. let 19. století, kdy se o jejich zavedení zasazoval František Cyril Ka...
  Další novela zákona o spotřebitelských úvěrech... Neuplynulo ani několik let a máme tu další novelizaci zákona o spotřebitelských úvěrech a ostatních dotčených zákonů, slangově nazývanou jako zemětř...
  Novela zákona o spotřebitelských úvěrech: zprostře... Novela zákona o spotřebitelských úvěrech se podívala též na již kritickou oblast zprostředkovatelských smluv uzavíraných v rámci zajištění požadovanéh...