text: ŽENA-IN - Napravovaly jsme chyby rodičů
  Napravovaly jsme chyby rodičů
  Hezký den přeji. Dnešní téma mě opět zavedlo do školních let.
  Dnešní téma mě opět zavedlo do školních let.
  Měla jsem období, kdy jsem nesnášela máslo. Kdykoliv jsem kousla do chleba či housky namazané máslem, měla jsem pocit, jako kdybych jedla plže. Dodnes si to neumím vysvětlit, protože dneska musím mít chleba s vyšší vrstvou másla.
  Ale to důležité, hráli jsme si s dětmi venku, ozval se hlad. Zavolala jsem pod okny, mami hoď mi chleba, ale suchý. Kdepak suchý chleba, pojď domů. Musela jsem ho sníst doma a těch řečí, že dělám ostudu, že nemáme na máslo.
  Samozřejmě do školy připravené svačiny namazané máslem. Několikrát jsem svačinu vyhodila, bohužel. Až jednou jedna kamarádka, která naopak dostávala housky, rohlíky suché, což jsem nevěděla, mě viděla a ptala se, proč svačinu vyhazuji. Vysvětlila jsem jí svůj odpor k máslu a ona se mi svěřila se svým problémem. Její rodiče jí naopak říkali, že stačí ke svačině suchá houska a nějaké ovoce.
  Od tohoto okamžiku jsme spolu svačiny měnily a byly spokojené obě dvě.
  Jediný problém byl, když jedna nebo druhá byla nemocná - já byla bez svačiny a ona musela jíst suché pečivo.
  To je také hezká historka plná přátelského porozumění.:) A lidé si mají pomáhat, i když jsou ještě "malé".:) Moje máslo nikdo nikdy nechtěl.:) A nemažu dodneška.
  Napište nám také o svačinách na adresu redakce@zena-in.cz!
  Dobré řešení, Věrulinko. :-)) A spokojenost na obou stranách. :-)
  21.03.2007 15:07
  Páni, já bych se po másle utloukla! Jsem schopná, když si ho mažu na chleba, kousek si ukrojit a sníst jen tak, než ho vrátím do lednice. Co naopak nesnáším, jsou rostlinné margaríny. To není chuť, ale pachuť. A musela jsem na tom přežít skoro celý gympl, než došla trpělivost i tatínkovi a začal kupovat máslo