text: Víc než rok po zvolení papeže Františka – Jorgeho Maria Bergoglia – se českému čtenáři dostává do rukou kniha italského investigativního novináře Nella Scava, známého mimo jiné svým nesmlouvavým postojem proti sicilské mafii. Za svůj zrod vděčí tato kniha „novinářské zvědavosti“, díky níž se Scavo pustil do mravenčí práce zkoumání okolností Bergogliova působení v čele jezuitského řádu v Argentině v období vlády vojenské junty (1976-1983).
  Podle papeže Pavla VI. ‘existuje církev proto, aby evangelizovala’. Je-li evangelizace ‘nejhlubší identitou’ církve, pak by nechuť či neochota hlásat evangelium byly projevem velmi nebezpečné krize její identity.
  Mnoho dnešních křesťanů naštěstí na takové postoje nenaráží. Máme však problém, že nevíme ‘jak na to’. Kde máme začít? Dnes nám nechybí touha evangelizovat, ale určitě k tomu potřebujeme průpravu.
  Člověk se vždycky pouští na tenký led, chce-li mluvit o tom, jaký Bůh je a jaký není. „Jsem trochu nesvůj z přednášek s tematikou falešných představ o Bohu, neboť všechny představy o Bohu jsou falešné,“ doznává jeden náš známý autor a z jistého pohledu mu dávám za pravdu. Vždyť karikatur Boha by se dalo najít asi tolik, kolik je na zemi lidí, kteří si o něm utvářejí nějakou představu. Bůh ze své podstaty nekonečně přesahuje všechno naše chápání a všechny naše představy, říká Katka Lachmanová v pře úvodu své knihy. Proto zpracovala téma záměrně „lidovější“ formou, aby neodradilo čtenáře bez teologického nebo psychologického vzdělání.
  O modlitbě už bylo napsáno mnoho knih, ale zdá se, že většina z nich je adresována čtenářům, kteří jsou v ní pokročilí. A když už se najde knížka pro začátečníky, pak obvykle postrádá hloubku, aby mohla člověku skutečně pomoci prohloubit život modlitby.
  Peter Kreeft je v USA uznávaný napříč celým křesťanským spektrem pro širokou škálu děl z oblasti spirituality a filozofie. V krátkých, přímočarých a nesentimentálních kapitolkách knihy se dotýká všech klíčových oblastí nutných k pěstování modlitby, tohoto důvěrného způsobu komunikace se Stvořitelem.
  Důrazy, které dnes coby papež vnáší do církve a společnosti, se tedy neobjevují až s jeho zvolením, ale vyrůstají z jeho dřívějších postojů a z letitých zkušeností dělníka na Kristově vinici.
  Belgický biskup nabízí nejen mladým čtenářům poctivou odpověď na otázku, kterou si klademe všichni. Jednoduchým jazykem uvádí do hluboké pravdy o prosebné modlitbě. Komentuje postoje biblických postav, které Ježíše o něco prosily, vysvětluje Boží reakce. Dotýká se otázky modlitby za zemřelé, prostřednictví svatých i Ježíšova přehánění. Upozorňuje na některá nebezpečí, odhaluje problematické způsoby křesťanského uvažování. A spolehlivě posílí vaši víru. V Boží slovo, jeho návrat, lásku a zázraky.
  „Existuje dvojí typ duchovní nesvobody, s níž měl i má osobní zkušenost každý obyvatel planety Země. Jedná se o vězení neodpuštění a vězení samospravedlnosti.
  Jsou to dvě zcela opačné situace. V prvním případě někdo člověku ublížil, a on neumí říci odpouštím, v druhém případě se on sám provinil, a nedokáže poprosit o odpuštění.
  O možných příčinách takového stavu, těžkostech s tím spojených, ale hlavně o cestě ven je tato knížka.“ (autorka)
  Kniha, která vznikla na základě přednášek Eliase Velly o manželství, nabízí čtenářům podstatné rady pro zdravý manželský život.
  V každé době člověk vnímá nedostatečnost lidských věcí, a proto potřebuje Boha. Avšak v okamžiku, kdy se od Boha odvrátí, je přitahován pověrou, spiritismem, esoterikou, satanskými sektami a vším tím, co obecně nazýváme okultismem. S přesností téměř matematickou v dějinách vždy s úpadkem víry narůstá pověra. Zdá se, že právě profánní svět, je-li zbaven opěrných bodů, tíhne k magii, k okultismu a k nejrůznějším formám religiozity, nebo dokonce přímo k ďáblu samému.
  Život pod vládou Kristovou je zřejmě nejúspěšnější knihou známého autora, jak u nás, tak i ve světovém měřítku. Otec Raniero Cantalamessa ji sepsal na podkladě cyklu postních kázání v papežském paláci a mnohokrát ji využil při duchovních cvičeních pro nejrůznější kategorie posluchačů – od klauzurních společenství po laiky žijící svou víru ve světě.