text: lsza: Wishes
  Unknown 30. ledna 2013 8:12
  mohla by sis udělat takový ten seznam pro a proti, třeba by ti to ulehčilo uzdravování a upevnilo tě to v tom, že takhle to dál nejde. Třeba to zkus, nic se tím nezkazí :))
  Anonymní 30. ledna 2013 23:58
  Velká gratulace k přibrání kilča! a taky dík za odpověd na mou otázku a za zvěřejnění tvého příběhu. Myslím, že nejen já, ale i jiní tě budou moci lépe pochopit. Ty přáníčka:-) si můžeš už nyní formulovat v čase přítomném, plní se pak rychleji:-) např. Přibírám, nebojím se lesků na rty, stěhuji se do bytu, seznamuju se s fajn klukem atd:-)
  Annie 31. ledna 2013 6:32
  34 kg??? bože zlato to mít já tak už jsem tak 5x mrtvá...prosímtě fakt....seber se
  Anonymní 31. ledna 2013 8:16
  Kdyby ale aspon 34, ty pořád přešlapuješ na místě na 30... přibralas v nemocnici ale doma nic
  Držím Ti moc a moc palce. Věřím, že to všechno zvládneš.
  Anonymní 25. května 2013 5:07
  Iszan... náhodou jsem se dostala na tvůj blog (přes blog s kosmetikou, kde jsi přispívala v komentářích pod článkem) a při přečtení tvého příběhu mě zamrazilo. Holka, proboha bojuj, dokud můžeš!!!!
  Na kolik, prosím, chceš přibrat?
  Já sama mám 158 kg, je mi 28 let a vážím 48-51 kg a považuji se za osobu se štíhlou (až vychrtlou) postavou.
  Podle mě bys pro to, abys mohla normálně fungovat neměla ROZHODNĚ vážit méně než 50 kg (samozřejmě toto asi slyšet nechceš). Tvé několikaleté anorektické období tvé tělo dost zhuntovalo a pokud chceš způsobené škody alespoň eliminovat, musíš začíst okamžitě jíst tak, aby ses co nejdříve dostala na normální váhu. Tvůj naposledy zmiňovaný jídelníček (light jogurty s nulovou výživovou hodnotou) je pro člověka trpící anorexií opravdu špatný. Tvůj jídelníček je dietní, nikoliv přibírací! Navíc jíž málo často, měla bys jíst 8x denně.
  Vím o čem mluvím, sama jsem na střední měla úžasnou spolužačku trpící touto poruchou - anorexií... dodnes nezapomenu na ty momenty, když mě vháněl slzy do očí pohled na ni, v době kdy ji anorexie opět táhla na dno... na její mrtvolnou barvu, neuvěřitelně kostnaté ruce... měla otoky ve tváři, stejně jako ty, nedokázala v nejhorších obdobích chodit a dokonce ani mluvit, kvůli ztraceným svalům ve tváři. Dnes je to cca 8 let po jejím nejhorším období (snad zázrakem odmaturovala, na střední přerušila jen 1 rok) a stále s nemocí bojuje i když je dnes na normální váze, po přibrání jí samozřejmě zmizely otoky, dnes už chodí pravidelně cvičit a žije život člověka odpovídající jejímu věku, dokončila úspěšně vysokou školu... ale uvědomuje si, že anorexie a její následky ji budou provázet až do konce jejího života.
  Začni holka prosím skutečně bojovat a ne jen na oko. S takovým jídelníčkem se z toho bludného kruhu nedostaneš. Vyhrát můžeš, ale musíš opravdu chtít a říct ABSOLUTNÍ NE anorexii.