text: Italský ohař - Plemena ohařů | Ohaři.eu
  navigace: Úvodní strana > Plemena ohařů > Italský ohař
  Italský ohař byl v zemi původu šlechtěn, držen a zdokonalován za účelem lovu převážně pernaté zvěře. Jeho úzká specializace a péče šlechtitelů jej vynesla mezi psy, kteří vynikají vrozeným pevným vystavovením, které však musí být v každém jedinci od štěněcího věku podporováno a utvrzováno. Italská lovecká šlechta si tohoto plemene vážila pro jejich vytrvalost a loveckou vášeň. Ale nad všechny ostatní lovecké klady těchto psů vyniká jemnost a citlivost nosu. Italský ohař je schopen zachytit pach zvěře na velkou vzdálenost, k čemuž mu briskně napomáhá způsob držení hlavy při lovu. Bracco italiano hledá s vysokým nosem. K tomu, aby mohla být hlava nesena vysoko a naprosto přirozeně, je pro italského ohaře ideální pohybuje-li se při hledání v klusu. Jeho klus má být razantní, rychlý s dlouhým krokem. Při pohledu na kvalitně připraveného a vedeného italského ohaře nabýváme dojmu, jako by tento ohař terénem plul, hřbet držen v jedné rovině. Při úvodním seznámení s novým terénem při zahájení hledání je braccovi povolen také cval, tolerován je i v případě, vrací-li se pes již po prověřeném terénu, klus by měl být však stále převažujícím stylem pohybu v průběhu jeho práce. Italský ohař by měl vynikat dalekým hledáním, kde máme na mysli práci do stran od lovce ve vzdálenosti 100-150m. Italský ohař bravurně, elegatně a efektně zvládá prudkou změnu směru či náhlé zastavení, které je proměněno ve vystavení zvěře. Bracco italiano je pes velice kontaktní se svým vůdcem. V jeho případě nikdy nelze mluvit o toulání. V případě že se pustí sám za zvěří, je to obvykle na viděnou a po velmi krátké době, ztratí-li zvěř z dohledu vrací se k vůdci. Toto je běžné u mladých, nezkušených a necvičených psů, kteří si takto ověřují svoje lovecké instinkty, neboť pach zvěře je základním impulsem probouzející v těchto psech loveckou vášeň.